Григор'єв Сергій Олексійович
Сергі́й Олексі́йович Григо́р'єв (5 липня 1910, Луганськ — 9 квітня 1988, Київ) — український радянський художник і педагог; професор з 1947 року, член-кореспондент з 1953 року і дійсний член з 1958 року Академії мистецтв СРСР; член Об'єднання молодих митців України[3] та Спілки радянських художників України. Чоловік Любові Григор'євої, батько Галини та Майї Григор'євих, дід Івана Григор'єва й Ольги Гуцу.
Григор'єв Сергій Олексійович | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Народження | 22 червня (5 липня) 1910 Луганськ, Катеринославська губернія, Російська імперія[1] | |||
Смерть | 9 квітня 1988[2] (77 років) | |||
Київ, Українська РСР, СРСР | ||||
Поховання | Байкове кладовище | |||
Країна | ![]() ![]() ![]() | |||
Жанр | жанрове малярство, портрет і пейзаж | |||
Навчання | Київський інститут пролетарської мистецької культури (1932) | |||
Діяльність | художник, педагог | |||
Напрямок | соціалістичний реалізм | |||
Вчитель | Красицький Фотій Степанович, Кричевський Федір Григорович і Денисов Володимир Олексійович | |||
Відомі учні | [⇨] | |||
Працівник | Харківський художній інститут і Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури | |||
Член | Об'єднання молодих митців України і Національна спілка художників України | |||
Партія | КПРС | |||
У шлюбі з | Григор'єва Любов Гнатівна | |||
Діти | Григор'єва Галина Сергіївна і Григор'єва Майя Сергіївна | |||
Звання | лейтенант | |||
Роботи в колекції | Національний художній музей України, Третьяковська галерея і Харківський художній музей | |||
Нагороди | ||||
| ||||
Біографія
ред.Народився 22 червня [5 липня] 1910 року у місті Луганську в багатодітній сім'ї залізничного сторожа, де був одинадцятою дитиною. У 1922—1926 роках навчався у Запорізькій художньо-промисловій школі; у 1926—1927 роках відвідував ВХУТЕМАС у Москві; у 1928—1932 роках навчався в Київському художньому інституті. Його вчителями були В. Невський, М. Кузнецов, Михайло Купріянов, Лев Бруні, Володимир Фаворський, Фотій Красицький, Костянтин Єлева, Володимир Денисов, Євген Сагайдачний, Федір Кричевський. Дипломна робота — ескізи до фрески «Від перемоги до перемоги»[4].
Після інституту працював у плакатній майстерні харківського видавництва «Література і мистецтво». У 1932—1933 роках викладав на кафедрі рисунку Харківського художнього інституту; з 1934 року — доцент кафедри рисунку Київського художнього інституту.
З березня 1940 року по квітень 1946 року служив у Червоній армії. Проходив військову службу в інтендантській службі, мав військове звання лейтенанта[5]. Член ВКП(б) з 1941 року.
З 1947 року — професор, з 1950 року — керівник майстерні жанрового живопису Київського художнього інституту. У 1951—1955 роках — ректор Київського художнього інституту. В 1958 році очолив творчі майстерні Академії мистецтв УРСР, якими керував до кінця життя.
- Баринова-Кулеба Віра Іванівна;
- Барський Вілен Ісаакович;
- Безуглий Данило Іванович;
- Бєглий Олександр Федорович;
- Бєльський Михайло Гаврилович;
- Білан Петро Ілліч;
- Біляк Володимир Йосипович;
- Болдирєв Володимир Степанович;
- Вайнштейн Михайло Ісакович;
- Водоп'янова Клавдія Пантелеймонівна;
- Волковинська Зінаїда Володимирівна;
- Галчанський Сергій Дмитрович;
- Голембієвська Тетяна Миколаївна;
- Гордієць Євген Якович;
- Григор'єв Ігор Павлович;
- Григор'єва Галина Сергіївна;
- Григор'єва Майя Сергіївна;
- Гурін Василь Іванович;
- Гуторов Іван Федорович;
- Деряжний Федір Іванович;
- Джолос Любов Іванівна;
- Дроздова Олена Сергіївна;
- Дубовик Олександр Михайлович;
- Животков Олег Олександрович;
- Журавель Володимир Кузьмич;
- Зарецький Віктор Іванович;
- Заруба Костянтин Васильович;
- Заруба Наталія Іванівна;
- Захарчук Валентина Олексіївна;
- Захарчук Олексій Миколайович;
- Капітан Леонід Олексійович;
- Керімова Олена Олександрівна;
- Кержнер Олександр Хацкельович;
- Кириченко Іван Васильович;
- Киянченко Дмитро Георгійович;
- Климонов Володимир Тимофійович;
- Кокін Михайло Олександрович;
- Компанієць-Киянченко Надія Дмитрівна;
- Кривенко Володимир Михайлович;
- Кружков Ілля Маркович;
- Куцевич Валентина Володимирівна;
- Куценко Павло Якович;
- Левич Яким Давидович;
- Лерман Зоя Наумівна;
- Лимарєв Анатолій Григорович;
- Лисенко Іван Семенович;
- Лисенко Сергій Миколайович;
- Лисенко-Ткачук Ірина Василівна;
- Лопухов Олександр Михайлович;
- Лубенський В'ячеслав Іванович;
- Луцкевич Юрій Павлович;
- Любчик Василь Олексійович;
- Макогон Ігор Іванович;
- Малишевський Юрій Іванович;
- Марченко Ніна Яківна;
- Меліхов Георгій Степанович;
- Міщенко Порфирій Матвійович;
- Небожатко Геннадій Абрамович;
- Недошовенко Тамара Федорівна;
- Недошовенко Федір Іванович;
- Нестеренко Микола Васильович;
- Нечипоренко Генріх Вікторович;
- Одайник Вадим Іванович;
- Одайник Сергій Вадимович;
- Одайник-Самойленко Зоя Олександрівна;
- Ольшанський Володимир Архипович;
- Орябинський Олексій Максимович;
- Павловська Олександра Георгіївна;
- Павлюк Георгій Миколайович;
- Пєтухов Василь Опанасович;
- Пікалов Микола Лаврентійович;
- Пономарьова Лідія Зіновіївна;
- Рябов Віталій Федорович;
- Ряснянський Михайло Олексійович;
- Скрябін Петро Дмитрович;
- Смирнов Валентин Сергійович;
- Согоян Віра Согомонівна;
- Соловйов Євген Степанович;
- Солодовников Олексій Павлович;
- Сороколєтов Гаврило Володимирович;
- Старосельська Тетяна Миколаївна;
- Стороженко Микола Андрійович;
- Тихий Іван Антонович;
- Толкачова Анель Зіновіївна;
- Фільберт Олександр Олександрович;
- Ходченко Лев Павлович;
- Холоменюк Іван Олександрович;
- Чегодар Василь Дмитрович;
- Чеканюк Вілен Андрійович;
- Шпонько Григорій Андрійович;
- Щербатенко Юрій Володимирович;
- Яблуновський Петро Антонович;
- Ятченко Юлій Миколайович.
Мешкав у Києві в будинку на вулиці Хрещатику № 13, квартира № 11. Помер у Києві 9 квітня 1988 року. Похований у Києві на Байковому кладовищі (ділянка № 52).
Творчість
ред.Працював у галузях станкового живопису (створював портрети, пейзажі, жанрові полотна), станкової графіки, плаката. Спершу був під впливом імпресіонізму, пізніше у жанрових полотнах виявив себе представником реалізму, хоч і зазнав тиску догм соцреалізму. Серед перших робіт:
- «Купальниці» (1933);
- «Оборона Кічкаса» (1937);
- «Учбовий комбінат» (1937);
- панно «Фізкультурники» (1937);
- «Діти на пляжі» (1937, Національний художній музей України);
- «У Каневі» (1937);
- панно «Свято молоді» (1938);
- «У червоноармійських таборах» (1938);
- «Хлопці і Дніпро» (1939);
- портрети
- «Баяніст» (1937);
- «Комсомольська сім'я» (1939);
- «Портрет Максима Горького» (1939);
- «Портрет дівчини» («Художник Діна Фруміна»; 1939, Національний художній музей України).
В повоєнні роки написав:
- «Мій знайомий» (1946);
- «Вечірні промені» (1946);
- «Григорій Меліхов» (1947);
- «На зборах» (1947, Харківський художній музей);
- «Юні натуралісти» (1948, Національний художній музей України)[6];
- «У рідній сім'ї» (1948, Центральний музей Збройних Сил);
- «Воротар» (1949, Третьяковська галерея);
- «Прийом до комсомолу» (1949, Національний художній музей України; повтор 1954 року — Національна художня галерея Болгарії)[6];
- «Батьківські збори»;
- «Обговорення двійки» (1950, Третьяковська галерея);
- «Повернувся»[ru] (1953, Третьяковська галерея);
- «Хлопчик з характером» (1956);
- «Піонерський галстук» (1957, Алупкинський палац-музей);
- «За книгою» (1958, Миколаївський художній музей);
- «В ім'я життя» (1959, Національна художня галерея Болгарії)[3];
- «За Батьківщину» (1959, Національна художня галерея Болгарії);
- «Батьківські збори» (1960);
- «Перші слова» (1961);
- «Дівчата» (1966);
- «Діти за книгою» (1969);
- «Мати» (1969, Національний художній музей України)[3];
- «Діти» (1970, Дирекці художніх виставок України)[3];
- «Оля» (1972);
- «В озерному краї» (1974, Запорізький обласний художній музей)[3];
- «Цікава книга» (1974)[7];
- «Мирна земля» (1975, Національний художній музей України)[7];
- «Осінь у Кончі-Заспі» (1976);
- «Конча-Заспа» (1976);
- «Сестра і брат» (1985).
Написав портрети:
- маршала Радянського Союзу Івана Конєва (1947; Національний художній музей України)[6];
- художників Сергія Отрощенка (1957), Тетяни Голембієвської (1960, Горлівський художній музей);
- письменників — Андрія Головка (1966), Петра Панча (1967), Андрія Малишка (1967), Павла Усенка (1969), Миколи Бажана (1976).
Виконав також низку графічних робіт:
- плакати на індустріальні теми (1930-ті);
- «В дитячій музичній школі» (1945, папір наклеєний на картон, акварель; Національний художній музей України)[8];
- «Зима» (папір наклеєний на картон, акварель; Національний художній музей України)[8];
- «Молодиця» (1946, акварель; Національний музей у Львові)[3];
- «Портрет Героя Соціалістичної Праці Паші Ангеліної» (1946, акварель; Національний художній музей України);
- «Пейзаж» (1946, акварель; Національний художній музей України);
- «Майбутня чемпіонка» (1957, гуаш);
- «На хрещатику» (1964, олівець);
- «Туалет кукли» (1965, пастель);
- «Валя Захарчук» (1965, олівець);
Брав участь у всеукраїнських виставках з 1935 року, всесоюзних з 1937 року, зарубіжних з 1933 року (Польська Республіка, 1933; Німецька Демократична Республіка, 1949; Сирія, 1955). Персональні виставки відбулися у Києві у 1940 і 1973 роках[9].
У мистецтві
ред.В журналі «Перець» № 16 за 1984 рік розміщено дружній шарж Анатолія Арутюнянца, присвячений митцю[10].
Відзнаки
ред.- Нагороджений:
- Заслужений діяч мистецтв УРСР з 1948 року;
- Народний художник УРСР з 1951 року;
- Народний художник СРСР з 1974 року;
- Лауреат Сталінських премій:
- 1950 року — за картини «Воротар»[ru], «Прийом до комсомолу»[ru];
- 1951 року — за картину «Обговорення двійки»[ru].
Примітки
ред.- ↑ Григорьев Сергей Алексеевич // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ The Fine Art Archive — 2003.
- ↑ а б в г д е Искусство стран и народов мира, 1978, с. 600, Т. 4.
- ↑ Художники народов СССР, 1976, с. 181, Т. 3.
- ↑ Григорьев Сергей Алексеевич / Память народа. (рос.)
- ↑ а б в Київський державний музей українського мистецтва. Каталог художніх творів (експозиція). Державне видавництво образотворчого мистецтва і музичної літератури УРСР. Київ, 1958, С. 56.
- ↑ а б Популярная художественная энциклопедия, 1986, с. 195, А—М.
- ↑ а б Київський державний музей українського мистецтва. Каталог художніх творів (експозиція). Державне видавництво образотворчого мистецтва і музичної літератури УРСР. Київ, 1958, С. 79.
- ↑ Художники народов СССР, 1976, с. 182, Т. 3.
- ↑ Журнал перець 1984 16. www.perets.org.ua (укр.). Архів оригіналу за 18 квітня 2021. Процитовано 18 квітня 2021.
Література
ред.- Григор'їв Сергій // Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1957. — Кн. 2, [т. 2] : Голинський — Зернов. — С. 437. — ISBN 5-7707-4049-3.;
- Григор'єв Сергій Олексійович // Український радянський енциклопедичний словник : [у 3 т.] / гол. ред. М. П. Бажан. — 1-ше вид. — К. : Голов. ред. УРЕ АН УРСР, 1966. — Т. 1 : А — Кабарга. — С. 516.;
- Григорьев Сергей Алексеевич // Большая советская энциклопедия : в 30 т. / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : «Советская энциклопедия», 1969—1978. (рос.).;
- Григор'єв Сергій Олексійович // Українські радянські художники : довідник / відпов. ред. І. І. Верба. — Київ : Мистецтво, 1972. — С. 118.;
- Григор'єв Сергій Олексійович // Словник художників України / відпов. ред. М. П. Бажан. — Київ : Головна редакція Української радянської енциклопедії, 1973. — 272 с.;
- Григор'єв Сергій Олексійович // Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1979. — Т. 3 : Гердан — Електрографія. — 551, [1] с., [26] арк. іл. : іл., портр., карти + 1 арк с.;
- Григорьев, Сергей Алексеевич // Художники народов СССР. Биобиблиографический словарь. — Москва : «Искусство», 1976. — Т. 3 (Георгадзе—Елгин). — С. 181—182. (рос.);
- Григорьев, Сергей Алексеевич // Искусство стран и народов мира. Краткая художествення энциклопедия. — Москва : «Советская энциклопедия», 1978. — Т. 4 (Руанда и Бурунди — Филиппины). — С. 600. (рос.);
- Григорьев Сергей Алексеевич // Популярная художественная энциклопедия / В. М. Полевой. — Москва : Советская энциклопедия, 1986. — Т. А—М. — С. 195. (рос.);
- Григор'єв Сергій Олексійович // Митці України : Енциклопедичний довідник / упоряд. : М. Г. Лабінський, В. С. Мурза ; за ред. А. В. Кудрицького. — К. : «Українська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 1992. — С. 185. — ISBN 5-88500-042-5. [Архівовано з першоджерела 12 вересня 2022.];
- Григор'єви // Мистецтво України : Біографічний довідник / упоряд.: А. В. Кудрицький, М. Г. Лабінський ; за ред. А. В. Кудрицького. — К. : «Українська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 1997. — С. 175. — ISBN 5-88500-071-9.;
- Н. О. Саєнко. Григор'єв Сергій Олексійович // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2006. — Т. 6 : Го — Гю. — 712 с. — ISBN 966-02-3966-1.;
- Ігор Шаров, Анатолій Толстоухов. «Художники України: 100 видатних імен». — Київ : АртЕк, 2007. — С. 110—114. — ISBN 966-505-134-2.;
- Андрейканіч А. І. Григор'єв Сергій Олексійович // «Антологія українського плаката першої третини ХХ століття». — Косів : Видавничий дім «Довбуш», 2012. — С. 33. — ISBN 966-5467-23-4.