Брижань Сергій Миколайович
Ця стаття потребує додаткових посилань на джерела для поліпшення її перевірності. (січень 2021) |
Ця стаття містить текст, що не відповідає енциклопедичному стилю. (січень 2021) |
Сергій Миколайович Брижань (1 січня 1956, смт. Ситківці Немирівського району Вінницької області — 28 жовтня 2021, Хмельницький[1]) — режисер театру ляльок. Головний режисер Хмельницького академічного обласного театру ляльок, Заслужений діяч мистецтв України. Президент Всеукраїнської громадської організації лялькарів «UNIMA-УКРАЇНА» — національного центру Міжнародної спілки діячів театру ляльок[2][3].
Брижань Сергій Миколайович | |
---|---|
![]() | |
Народився | 1 січня 1956 Немирівський район, Вінницька область, Українська РСР, СРСР |
Помер | 28 жовтня 2021 (65 років) |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | актор, театральний режисер |
Alma mater | Російський державний інститут сценічних мистецтв |
Заклад | Хмельницький академічний обласний театр ляльок "Дивень" - головний режисер |
Роки активності | з 1973 |
Нагороди | ![]() |
Сайт | ua.dyven.org |
Біографія
ред.Народився 1 січня 1956 року в смт Ситківці Немирівського району Вінницької області. Дитинство провів в Гайсині Вінницької області, навчався в середній школі №2 з 1963 по 1966 (до переїзду сім'ї до міста Хмельницький). Середню освіту завершив в 1973 році в хмельницької середній школі №17.[4]
У тому ж 1973 році був прийнятий в акторську трупу Хмельницького академічного обласного театру ляльок, де працював сезон 1973–1974 років.[5] З 1974 по 1978 роки — студент Харківського інституту мистецтв ім. І. Котляревського (спеціальність «актор театру ляльок»).
З червня по листопад 1978 року працював актором в Одеському обласному театрі ляльок. Після проходження в 1978-1980 роках строкової служби в Радянській армії — актор Хмельницького академічного обласного театру ляльок (1980-1981).
Наступну вищу освіту здобуває в ЛГИТМіК, де навчався з 1981 по 1986 роки. Отримав спеціальність «режисура драми» зі спеціалізацією «режисура театру ляльок» (клас М.М.Корольова).
У 1986–1989 роках працював режисером-постановником у Рівненському академічному обласному театрі ляльок.
З червня 1989 року на посаді головного режисера у Хмельницькому академічному обласному театрі ляльок.[6]
Президент Всеукраїнської громадської організації лялькарів УНЦМСДТЛ "UNIMA-УКРАЇНА" — українського національного центру Міжнародної спілки діячів театру ляльок «UNIMA».
У 2021 році Сергій Миколайович помер внаслідок важкої хвороби.[7]
Творча діяльність
ред.Здійснив постановки понад 100 вистав у театрах таких міст: Хмельницький, Рівне, Вінниція, Івано-Франківськ, Чернівці, Чернігів, Львів, Київ, Сімферополь, Полтава, Одеса, Луганськ, Донецьк, Луцьк, Херсон, Миколаїв. А також в Росії — Іваново, Тула, Пермь, Білорусі — Брест, Могильов, Вітебськ, в Польщі — Бендзин, в Литві — Паневежисі, в Словаччині — Кошице.[8]
Серед постановок: «Лоша» М. Шолохова, «Русалонька» Г. Андерсена, «Слоненя» Р. Кіплінга, «Кіт у чоботях» Ш. Перро, «Червоненька квіточка» С. Аксакова, "Красуня і Чудовисько", «Добренький Принц» А. Шмідт, «Сни про Вінні» за А.Мілном, перша в Україні екологічна вистава «Полісяночка» О.Смика, поетичний «Хом'ячок та північний Вітер» за сюжетом Х. Паукша, «Лялькар» Х. Юрковського, «Чарівна зброя Кензо» поетична легенда за японськими народними казками й мотивами п'єси М. Супоніна, романтичний «Чумацький шлях» за ідеєю І. варової, «Тарас» за драматичною поемою Б. Стельмаха, поетичний «Івасик-Телесик», музична казка «Пан Коцький» П.Гірника, С. Брижаня, «Коло-бок», «Котигорошко», "Маленька Чарівниця", містична «Оленка та Іванко» С. Брижаня за нар.казкою, козячий мюзикл «Уроки матінки Кози», "Чарівна Жаба" — за народними казками, Різдвяна серія вистав «Різдвяна ніч», «Сімейний Вертеп», «Відлуння» (ідея І. П. Уварової), — за мотивами народного «Вертепу», «Любов до трьох апельсинів» за К. Гоцці, «Лесині листи» — за дитячими листами та поезією Л. Українки, «Тезей і Аріадна» за давньогрецькою міфологією, "Чарівна лампа Ала-Ад-Діна" — за казками "тисяча й однієї ночі", "Той, хто живе на сцені" за А. Лінгренд, «Садок вишневий...», "Т. Шевченко. Спогад" - поетичні вистави за поезіями Т. Шевченка, «Стара Вітряниця» за казкою Вітряк (Ганс Крістіан Андерсен), «Чарівні сніжинки» М. Супоніна, «Казки Ясної Поляни» (за п'єсою Н. Гернет і Т. Гуревич), "Код Буратіно, або що відчиняє Золотий Ключик", «Ніч перед Різдвом» (за повістю М. Гоголя), «Червона Шапочка, або десять пиріжків для Бабусі» за Ш. Перро, казка без слів "Кай і Герда" за казкою Андерсена, "Той, хто живе на сцені" за мотивами А.Лінгренд), «Егле королева вужів» (за поемою С. Неріс), "Рікі-тікі-таві" (за Кіплінгом), "Ослик Мафін і друзі" (за казкою Енн Хогарт), екологічна вистава "Мафін і Сміттюк", "Багач-Бідак" (за казкою Гната Хоткевича "Чи можна грошима річку загатити"), мюзикл "Те-ре-мок!", "Золоторогий Олень" за поемою Дмитра Павличка, "Казки старої шафи" — останній спогад — імпровізація про дитинство, вистави для глядачів від 1 до 3 років "Бейбі — Бумм!", "Ма-ля-Ля-ля" та ін.
Вистави відзначені на багатьох фестивалях в Україні, Польщі, Болгарії, Білорусі, Сербії, Молдові, Росії, Литві, Фінляндії, Австрії, Вірменії, Словаччині, Хорватії.
Автор п'єс, інсценізацій, авторизованих перекладів, які з успіхом йдуть на багатьох сценах театрів ляльок.
Режисерські роботи в театрі
ред.Хмельницький академічний обласний театр ляльок "Дивень"
ред.- "Сонечко і Сніговички" О.Веселова
- «Червоненька квіточка» С. Аксакова [9]
- «Оленка та Іванко» за мотивами народної казки [10][11]
- «Чарівна лампа Аладдіна» [12]
- «Чарівна зброя Кензо» за японськими легендами і п'єсі М. Супоніна [13]
- «Гноми доброї Білосніжки» Г. Усача [14]
- «Тарас» за Б. Стельмахом (20 травня 2000) [15][16]
- "Небезпечна пригода" В.Опанасюка
- "Сто-Один"
- "Мій Дружок"
- "Пан Коцький"
- "Веселі ведмежата" М. Поліванової
- "Казка про Омелька"
- "Кому потрібен Сніговик" В. Лісового
- "Хто живе під ганком" О. Розум
- «Добренький Принц» А. Шмідт [17]
- «Івасик-Телесик» [18]
- «Коло-Бок» [19]
- "Марійка та Ведмідь"
- «Кіт у чоботях» Ш. Перро [20]
- «Лесині листи» поетична фантазія за мотивами дитячих листів Лесі Українки [21]
- «Любов до трьох апельсинів» К. Гоцці [22]
- «Відлуння» за ідеєю Ірини Уварової [23]
- «Русалонька» Г. Андерсена [24]
- «Казка мандрівного Лялькаря» Хенріка Юрковського [25]
- "Ослик" Х.Паукша
- «Слоненя» за мотивами казки Р. Кіплінга [26]
- «Сни про Вінні» по А. Мілну [27]
- "Їжачок - малючок"
- «Троє поросят» [28]
- "Сонячний промінчик" А.Попеску
- "День Веселика і Веселинки"
- «Хом'ячок та північний Вітер» Х. Паукша [29]
- "Кай і Герда" — за казкою "Снігова королева" Андерсена
- "Тесей і Аріадна"
- "Код Буратіно, або що відкриває Золотий Ключик"
- "Той, хто живе на сцені" за А.Лінгренд
- "Чарівні сніжинки" М. Супонина
- "Яйце" Б.Апрілова
- "Червона Шапочка, або десять пиріжків для Бабусі"
- "Казки старї Шафи"
- "Егле — королева вужів" С. Неріс
- "Рікі-тікі-таві"
- "Маленька Чарівниця"
- "Ослик Мафін і його друзі" за Енн Хогарт
- "Як Півник Сонечко рятував"
- "Т. Шевченко. Спогад "
- "Стара Вітряниця" за Андерсеном
- "Бебі-бумм"
- "Маля-ля-ля"
- "Багач-Бідак" (за Г. Хоткевичем)
- "Чарівна Жаба"
- "Нові пригоди трьох поросят"
- "Красуня і Чудовисько"
- "Мафін та Сміття"
- "Те-Ре-Мок!"
- «Кіт у чоботях» [30]
- "Аленький цветочек"
- «Пан Коцький» [31]
- «Колобок»
- «Чумацький шлях»
- 2012 — «Уроки матінки Кози» [32][33][34]
- «Кіт у чоботях» [35]
- «Пан Коцький» Павла Гірника і Сергія Брижаня [11]
- М. Супонін "Обережно, Коза"
- М. Шолохов "Лоша"
- Б. Апрілов "Яйце"
- Я. Вільковский "Ведмедик Рімтімті"
- Г. К. Андерсен "Русалочка"
- О. Смик "Полісяночка"
- С.Міхалков "Троє поросят"
- Х. Паукш "Ослик"
- С.Єфремов "Ще раз про Червону Шапочку",
- Н.Гернет "Гусеня",
- "Сонечко і Сніговички", "Чарівні сніжинки" М.Супоніна, *"Кому потрібен Сніговик" В.Лісового,
- С.Брижань "Казка про Омелька"
- Г. Хоткевич "Чи можна грошима Річку загатити"
- В. Рабадан "Маленька Фея"
- «Різдвяна ніч» за мотивами народного лялькового вертепу, записаного М. Маркевичем [36]
"Думи мої, думи..." — за поезіями Т.Шевченка".
- «Ніч перед Різдвом» за М.Гоголем (театральна фантазія за участю Гоголя, Пушкіна і нечистої сили) [37]
- номінація на Премію «Золота маска» у 2015 році в номінаціях "Кращий спектакль", "Краща робота режисера», «Краща робота художника», «Краща робота актора» (Андрій Тетюрін) [38]
- Гран-прі X Міжнародного фестивалю камерних театрів ляльок «Московські канікули» (Москва)
- Премія міста Пермі в галузі культури й мистецтва 2014 роки (Андрій Тетюрін)
- Учасник I Міжнародного фестивалю театрів ляльок для молоді та дорослих «Маленький принц»
- Учасник Міжнародного фестивалю театрів ляльок «Оренбургский Арбузнік» (Оренбург)
- Учасник II регіонального фестивалю російської класики професійних театрів ляльок «Кореневщино» (Липецьк)
- Учасник IV Міжнародного фестивалю театрів ляльок «Солом'яний жайворонок» (Челябінськ)
- Учасник фестивалю «Арт-канікули. Театр — дітям» (Перм)
- Учасник фестивалю «Різдвяний парад» (Санкт-Петербург)
- Учасник «Фестивалю театрів ляльок країн Співдружності» (Алма-Ата, Казахстан)
- «Чарівна таємниця зимового лісу»
- «Казка Ясної Поляни» за п'єсою Н. Гернет, Т. Гуревич «Гусеня»
Брестський обласний театр ляльок
ред.- "Золоте курча" травень 1986 р.
Нагороди й премії
ред.- Заслужений діяч мистецтв України.[3]
- Лауреат премії Кабінету Міністрів України ім. Л. Українки.
- Лауреат премії Національної спілки театральних діячів України ім. В. Клеха (Україна-США) за створення унікальної знакової системи рішення лялькових вистав.
- 2001 Лауреат Хмельницької обласної премії ім. Т.Шевченка.[39]
Примітки
ред.- ↑ Тетяна НОВАК (29 жовтня 2021). Пішов з життя головний режисер Хмельницького обласного театру ляльок (ua) . «Поділля News». Архів оригіналу за 29 жовтня 2021. Процитовано 30 жовтня 2021.
- ↑ Хмельницький театр ляльок. Історія. Архів оригіналу за 13 квітня 2021. Процитовано 23 грудня 2020.
- ↑ а б Мистецька Гайсинщина. Брижань Сергій Миколайович. Архів оригіналу за 17 червня 2020. Процитовано 23 грудня 2020.
- ↑ Программа «Ранок на Поділлі» рубрика «Гість на чашку кави». Сергій Брижань. / Хмельницкая Областная государственная телерадиокомпания "Поділля-центр" (укр.) — Эфир от 21.03.2012. на YouTube[1] на сайті YouTube
- ↑ Список творчих працівників за 40 років [Архівовано 3 грудня 2017 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницький театр ляльок «ДИВЕНЬ» [Архівовано 13 квітня 2021 у Wayback Machine.](укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Шкурат, Олександр Іванович; Ханнолайнен, Валерій Тойвович; Коломієць, Володимир Миколайович; Кравченко, Сергій Миколайович; Кравченко, Сергій Миколайович; Канівець, Володимир Миколайович; Юнда, Андрій Миколайович; Костецький, Володимир Іларіонович (22 лютого 2022). Магнетронна розпилювальна система для нанесення захисних покриттів на внутрішню поверхню стволів малого калібру. Озброєння та військова техніка. Т. 27, № 3. с. 43—49. doi:10.34169/2414-0651.2020.3(27).43-49. ISSN 2663-5550. Процитовано 30 листопада 2022.
- ↑ Сергей Брижань на сайте премии Золотая маска [Архівовано 23 січня 2019 у Wayback Machine.] // www.goldenmask.ru
- ↑ Хмельницкий театр «Червоненька квіточка» [Архівовано 22 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Оленка та Іванко» [Архівовано 22 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ а б Хаустова С. (2 ноября 2012). Кукольники всей Украины сплели в Черкассах «Сказочное кружево» (рос.). // Сайт Курского государственногой театра кукол (www.kurskpuppets.ru). Архів оригіналу за 23 січня 2019. Процитовано 2016-1-08.
- ↑ Хмельницкий театр «Чарівна лампа Ала-ад-Діна» [Архівовано 22 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Чарівна зброя Кендзо» [Архівовано 23 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Гноми доброї Білосніжки» [Архівовано 26 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Тарас» [Архівовано 22 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ II Международный фестиваль театров кукол в Крыму 2-9 августа 2001 года [Архівовано 29 січня 2020 у Wayback Machine.] // Сайт Крымского театра кукол (www.ktk.com.ua)
- ↑ Хмельницкий театр «Добренький Принц» [Архівовано 25 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Івасик-Телесик» [Архівовано 26 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Коло-Бок» [Архівовано 25 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Кіт у чоботях» [Архівовано 22 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Лесині листи» [Архівовано 23 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Любов до трьох апельсинів» [Архівовано 23 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Відлуння» [Архівовано 23 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Русалонька» [Архівовано 26 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Вистава мандрівного Лялькаря» [Архівовано 19 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Слоненя» [Архівовано 26 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Сни про Вінні» [Архівовано 26 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Троє поросят» [Архівовано 22 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Хмельницкий театр «Хом’ячок і північний Вітер» [Архівовано 26 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.) // ua.dyven.org
- ↑ Герланец В. (июнь 2014). «Кот в сапогах» покорил детвору. // Интернет-проект «Art-Donetsk.com». Архів оригіналу за 28 січня 2016. Процитовано 2016-1-08.
- ↑ Полтавский театр кукол «Пан Коцький» [Архівовано 9 червня 2017 у Wayback Machine.] (укр.) // www.pl-puppet.com.ua
- ↑ Полтавский театр кукол «Семеро козенят та Вовк» [Архівовано 26 вересня 2017 у Wayback Machine.] (укр.) // www.pl-puppet.com.ua
- ↑ Театр кукол презентовал премьеру (рос.). // © Городской новостной портал «В Полтаве.info» (vpoltave.info). 18 июля 2012. Процитовано 2016-1-08.[недоступне посилання з Апрель 2019]
- ↑ Программа «Ранок на “Лтаві”». Гості «Ранку» Сергій Брижань, Віктор Бойчев / Филиал Национальной общественной телекомпании Украины «Полтавская региональная дирекция "Лтава"» (укр.) на YouTube[2] на сайті YouTube. Опубликовано: 3 июля 2015.
- ↑ Полтавский театр кукол «Кіт у чоботях» [Архівовано 13 травня 2017 у Wayback Machine.] (укр.) // www.pl-puppet.com.ua
- ↑ Качановська Л. Покликання — дарувати радість дітям! (укр.). // Сайт «Новини по-рівненськи» (tomat.rv.ua). Архів оригіналу за 24 листопада 2015. Процитовано 2016-1-08.
- ↑ Дмитриевская Е. (ноябрь 2014). Жаворонки улетели заграницу (рос.). // газета «Экран и сцена» №22. Архів оригіналу за 16 січня 2021. Процитовано 2016-1-08.
- ↑ «Ночь перед Рождеством» на сайте премии Золотая маска [Архівовано 23 січня 2019 у Wayback Machine.] // www.goldenmask.ru
- ↑ Лауреати обласної премії імені Т. Г. Шевченка [Архівовано 25 лютого 2016 у Wayback Machine.] (укр.) // Сайт Хмельницкой областной детской библиотеки имени Т. Г. Шевченко (odb.km.ua)
- Сайт Хмельницкого академического областного театра кукол (ua.dyven.org). Архів оригіналу за 3 грудня 2020. Процитовано 18 травня 2017.
- Сайт Полтавского академического областного театра кукол (www.pl-puppet.com.ua). Архів оригіналу за 24 грудня 2020. Процитовано 18 травня 2017.
- Сайт премии «Золотая маска» (www.goldenmask.ru). Архів оригіналу за 7 липня 2016. Процитовано 18 травня 2017.