Марк Шагал
Марк Шага́л (фр. Marc Chagall, Моше Захарійович Сеґл, або Моше Хацкелевич Сеґл; 24 червня (7 липня) 1887, Ліозна, Оршанський повіт Могилевської губернії (нині Білорусь) — 28 березня 1985 року, Сен-Поль-де-Ванс, Прованс, Франція) — білорусько-французький художник-авангардист і графік єврейського походження.
Життєпис
ред.Народився 24 червня (6 липня) 1887 року в єврейській родині в містечку Ліозна поблизу Вітебська або, за іншими даними, в самому Вітебську, у межі єврейської осілості Російської імперії. Прадід Марка Шагала — Сегал Хаїм, білоруський маляр XVIII сторіччя. Батько майбутнього художника, Хацкель-Мордух, та його мати, Фейге-Іте, походили з Ліозни, тож значну частину дитинства Марк Шагал провів у цьому містечку в будинку свого діда. «Батько мій із дитячих років був прикажчиком на складі оселедців», — писав сам художник в офіційних документах.
У 1900—1905 роках Шагал навчався у Вітебському чотирикласному училищі. Там же художник познайомився зі своєю майбутньою дружиною, своєю єдиною музою — Беллою Розенфельд. Дівчина походила з родини заможних вітебських ювелірів, відвідувала в Москві «Вищі жіночі курси» професора Гер'є (тема її диплому — творчість Федора Достоєвського).
У 1906 році Марк Шагал навчався образотворчому мистецтву в художній школі вітебського живописця Ю. М. Пена, а потім переїхав до Петербурга (його батько «кинув під стіл 27 рублів») і протягом двох сезонів займався в Рисувальній школі Товариства заохочення мистецтв, очолюваній Н. К. Реріхом. У 1909—1911 роках Шагал продовжував заняття у Леона Бакста (Лейби Шмуельовича Розенберґа) в приватній художній школі О. М. Званцевої. Навчання у Бакста «не пішло»: Лейба Шмуельович висловився, що Шагал «…талановитий, але нехлюй і йде не тією дорогою». Жив Шагал дуже бідно, працював ретушером. Але малював дуже багато, дні й ночі безперервно. В Петербурзі написав свої знамениті картини «Похорон» (із небіжчиками, який лежать на темній вуличці міста) та «Народження». Там же, в Петербурзі, він знайшов свого першого справжнього шанувальника, відомого адвоката, депутата Думи Максима Мойсейовича Вінавера. Той придбав у Шагала дві картини й дав йому невелику стипендію для навчання в Парижі. Шагал потім усе життя називав Вінавера своїм другим батьком.
У 1911 році на отриману стипендію Шагал їде в Париж продовжувати навчання. Там він познайомився з художниками і поетами-авангардистами. Париж Шагал полюбив одразу, називаючи його «другим Вітебськом». Оселився він у «гуртожитку» бідної богеми Монпарнасу — знаменитому дванадцятикутному «Вулику». Познайомився з усіма — Максом Жакобом, Гійомом Аполлінером, критиком Канудо, Блезом Сандраром. У роботах цього періоду вже відчувається вплив Пікассо, Анрі Матісса й інших, хоча вже тоді творчість Шагала носить печатку яскравої та неповторної індивідуальності. Його роботи починають виставлятися в Парижі. В 1914 році Шагалу влаштовують персональну виставку в Берліні, але перед нею він вирішує з'їздити додому, у Вітебськ, на весілля сестри.
У 1914 році Шагал повертається до Вітебська. Планував на три місяці, але залишився на 10 років: війна, Жовтневий переворот. 25 липня 1915 року відбулося весілля художника з Беллою, дочкою багатого ювеліра. Чотири роки дівчина чекала «якогось художника». У своєму щоденнику Шагал запише: «Жодної роботи не закінчую, поки не почую її "так" або "ні"». У них виросла дочка Іда, згодом б іографка та дослідниця творчості свого батька.
У вересні 1915 року Шагал їде в Петербург (на той час — Петроград), вступає на службу у Воєнно-промисловий комітет. Наступного року збирає єврейське товариство заохочення мистецтв, у 1917 році з родиною повертається до Вітебська. Після Жовтневого перевороту художника призначають уповноваженим комісаром у справах мистецтв Вітебської губернії.
У 1920 році Шагал їде до Москви і за рекомендацією А. М. Ефроса[ru] влаштовується працювати в Єврейський камерний театр. Через рік художник працює викладачем у підмосковній єврейській трудовій школі-колонії III Інтернаціоналу для безпритульників у Малаховці. І весь час малює — день і ніч, і день і ніч безперервно. У 1922 році разом із родиною їде спочатку в Литву (в Каунасі проходить його виставка), а потім — до Німеччини. Восени 1923 року на запрошення Амбруаза Воллара сім'я Шагала їде в Париж.
У 1937 році Шагал отримує французьке громадянство. В 1941 році керівництво Музею сучасного мистецтва в Нью-Йорку запрошує художника переїхати з контрольованої нацистами Франції до США, тож влітку 1941 року сім'я Шагала приїжджає у Нью-Йорк. У 1944 році помирає дружина художника, Белла — від сепсису, ускладненого цукровим діабетом.
А через рік, коли Шагалу було 58, у нього виник роман із Вірджинією Макнілл-Хаггард, дочкою колишнього британського консула в США, якій на той момент було трохи за 30. У них народився син Девід. У 1947 році Шагал повернувся у Францію. А в 1952 році він одружується з «Вавою» — Валентиною Бродською. Другий шлюб був щасливим, але музою залишалася тільки Белла, він до самої смерті відмовлявся говорити про неї як про померлу. Шагал у 1966 намалював портрет Вави[24]. Бродська померла в 1997 році, переживши Шагала на 12 років.
У 1973 році художник приїжджає у СРСР на запрошення радянського міністерства культури. Відвідує Москву й Ленінград, проводить виставку в Третьяковській галереї, дарує Третьяковці та Музею образотворчих мистецтв ім. О. С. Пушкіна свої роботи. Від відвідування Вітебська художник відмовився.
1997 рік — перша виставка художника в Білорусі, посмертна.
Шагал помер 28 березня 1985 року в прованському місті Сен-Поль-де-Ванс від серцевого нападу. Похований на місцевому кладовищі. До кінця життя в його творчості простежувалися «вітебські» мотиви. Існує «Комітет Шагала», до складу якого входять чотири спадкоємці художника. Повного каталогу робіт художника немає.
Крім художньої творчості, Шагал протягом усього життя публікував вірші, публіцистичні есе та мемуари на їдиші.
Україна в творчості Шагала
ред.Найвідоміший твір Марка Шагала про Україну — картина «Українська родина», 1941—1943 року[25][26][27].
Обережно: комітет Шагала не повертає підробки
ред.За правилами, які встановив «Комітет Шагала», картини, передані Комітету на експертизу, якщо їхня справжність не встановлена, не повертаються власникам, а знищуються[28]. Це викликає конфлікти, звинувачення у крадіжці[29]. Відома історія, коли англійський бізнесмен Мартин Ланг ще у 1992 році придбав картину, як вважалося, Марка Шагала за 100 тис. фунтів (близько 160 тис. доларів). У 2014 році «Комітет Шагала», якому Ланг надав картину для експертизи, виявив, що картина — підробка, але не повернув її власнику (така була умова надання картини у Комітет), а постановив спалити її.[30]
Твори
ред.Див. також
ред.- Музей Марка Шагала (Ніцца)
- Музей Марка Шагала у Вітебську
- 2981 Шаґалл — астероїд, названий на честь художника[31].
Примітки
ред.- ↑ Find a Grave — 1996.
- ↑ електронна книга
- ↑ Jiminez J. B. Rosenfeld, Bella // Dictionary of Artists' Models — Routledge, 2001. — С. 462. — ISBN 978-1-57958-233-3
- ↑ http://www.moma.org/collection/works/5263
- ↑ https://www.sfmoma.org/artist/marc_chagall/
- ↑ https://collections.mnbaq.org/fr/artiste/600001024
- ↑ https://goulandris.gr/en/artwork/chagall-marc-portrait-of-elise-goulandris
- ↑ Eerbetoon aan Apollinaire
- ↑ Chagall Kunsthalle Basel
- ↑ Bella in het groen
- ↑ De violist en zijn Muze
- ↑ https://www.bellasartes.gob.ar/
- ↑ Derrière le miroir : Chagall
- ↑ https://www.fine-arts-museum.be/nl/de-collectie/artist/chagall-marc-1
- ↑ https://collections.carlos.emory.edu/people/17739/
- ↑ https://ackland.emuseum.com/people/1386/marc-chagall/objects
- ↑ Bible
- ↑ Femme au coq — 1962.
- ↑ 'Evening enchantment', staal kledingstof — 1950.
- ↑ Litho met een afbeelding van Anne Frank en een duif, met op de achtergrond een groep mensen en enkel...
- ↑ https://web.archive.org/web/http://wallachprintsandphotos.nypl.org/catalog/319332
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ datos.bne.es: El portal de datos bibliográficos de la Biblioteca Nacional de España — 2011.
- ↑ Портрет Вавы. Марк Захарович Шагал • Живопис, 1966, 92×65 см
- ↑ Soaked in Red – The Bloody Messages of War. By Kerry McElroy. July 10, 2022, 10:47 am
- ↑ Marc Chagall’s “The Ukrainian Family” was painted during WWII. It could have been painted today // 7 квітня 2022 р.
- ↑ The Ukrainian Family 1941—1943. By ©️Marc Chagall. Gouache, pastel and pencil on paper. Christie's, London // 27 грудня 2021 р.
- ↑ Марк Шагал оказался подделкой согласно правилам Комитета Марка Шагала, картины, переданные на экспертизу, подлинность которых не установлена, не возвращаются их собственникам или лицам, передавшим картины на экспертизу // Дмитрий Гильман, Україна кримінальна, 12 февраля 2008
- ↑ “Уважаемые” люди и украденный Шагал // Д… А… П…, 1963 г. р., уроженец Днепропетровска, коллекционер. Україна кримінальна, 26 сентября 2005
- ↑ Подделку Шагала во Франции решили сжечь // 3 февраля 2014
- ↑ Lutz D. Schmadel. Dictionary of Minor Planet Names. — 5-th Edition. — Berlin, Heidelberg : Springer-Verlag, 2003. — 992 (XVI) с. — ISBN 3-540-00238-3.
Література
ред.- Шишанов В. А. Витебский музей современного искусства[ru]: история создания и коллекции. 1918—1941. Минск: Медисонт, 2007. 144 с.[1] [Архівовано 3 листопада 2013 у Wayback Machine.]
- Апчинская Н. Марк Шагал. Портрет художника. М., 1995
- Родити Э. Диалоги об искусстве: Марк Шагал / Вступление и комментарии В. Шишанов. Перевод с немецкого А.Белодед // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2002. № 1 (7). С.6-13.
- Шишанов В. А. Транслингвистическая порча (Рец. на книги: Шагал Б. Горящие огни: Пер. с фр. Н.Мавлевич. М.: Текст, 2001. 351 с.: ил. Шагал Б. Горящие светильники: Пер. с нем. Г.Снежинская. СПб.: Лимбус Пресс, 2001. 224 с.) [Архівовано 3 лютого 2016 у Wayback Machine.] // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2002. № 2(8). С.17-19.
- Шишанов В. А. «Если уж быть министром…» // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2003. № 2(10). С.9-11.
- Письмо Марка Шагала к Соломону Гершову / Вступление и публикация В. Шишанова. // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2003. № 2 (10). С.11.
- Факты из жизни Берты. Воспоминания Я. С. Розенфельда / Вступление и публикация В. Шишанова. // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2003. № 2 (10). С.11-13.
- Шишанов В. Художественная жизнь Витебска на страницах изданий «Известия Витгубисполкома совучдепов», «Школа и революция», «Юный марсиянин» // Шагаловский сборник. Вып. 2. Материалы VI—IX Шагаловских чтений в Витебске (1996—1999). Витебск: Музей М.Шагала, 2004. С.121-124.
- Шишанов В. Материалы о Ю. М. Пэне в РГАЛИ // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2004. № 2(12). С. 5-11.
- Шишанов В. К вопросу о «первом опыте обращения к творчеству Шагала в местной печати» // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2004. № 2(12). С.12-16.
- Шишанов В. А. Марк Шагал: этюды к биографии художника по архивным делам [Архівовано 10 січня 2022 у Wayback Machine.] // Шагаловский сборник. Вып. 3. Материалы X – XIV Шагаловских чтений в Витебске (2000-2004). Минск: «Рифтур», 2008. С.171-175.
- Шишанов В. А. «Эти молодые люди были ярыми социалистами…»: Участники революционного движения в окружении Марка Шагала и Беллы Розенфельд [Архівовано 31 березня 2022 у Wayback Machine.] // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2005. № 13. — С. 64—74.
- Шишанов В. А. Об утраченном портрете Марка Шагала работы Юрия Пэна [Архівовано 31 березня 2022 у Wayback Machine.] // Бюллетень Музея Марка Шагала. 2006. № 14. С. 110—111.
- Музей Марка Шагала в Ницце — Le Musee National Message Biblique Marc Chagall («Библейское послание Марка Шагала») [Архівовано 3 березня 2008 у Wayback Machine.]
- Изобразительное искусство Витебска 1918—1923 гг. в местной периодической печати: библиограф. указ. и тексты публ. / сост. В. А. Шишанов. — Минск: Медисонт,2010. — 264 с.
- Балабко О. В. «Київ, Іринінська, Лифарям…». Повість за листами митця — Чернівці: Букрек, 2011. — 236 с.: іл.
- Людмила ХМЕЛЬНИЦКАЯ. Музей Марка Шагала в Витебске. [Архівовано 8 червня 2008 у Wayback Machine.]
- Людмила ХМЕЛЬНИЦКАЯ. Марк Шагал в художественной культуре Беларуси 1920-х — 1990-х годов. [Архівовано 8 червня 2008 у Wayback Machine.]
- Мерет Мейер. Фрагмент биографии Марка Шагала. [Архівовано 8 червня 2008 у Wayback Machine.]
Посилання
ред.- Marc Chagall's biographic sketch. Find a Grave. Архів оригіналу за 1 жовтня 2018. Процитовано 1 липня 2006.
- Official Web Site of Marc Chagall Museum in Vitebsk, Belarus [Архівовано 23 червня 2006 у Wayback Machine.]
- Official Web Site of Marc Chagall Museum in Nice, France [Архівовано 3 березня 2008 у Wayback Machine.]
- Marc Chagall Biography and Educational Resources
- Essays about Marc Chagall by Igor Schestkow
- Chagall art at CGFA
- Marc Chagall: A Virtual Art Gallery [Архівовано 15 липня 2006 у Wayback Machine.]
- Marc Chagall: Online complete catalogue of the printed graphic work [Архівовано 10 травня 2021 у Wayback Machine.]
- Витебский музей Марка Шагала [Архівовано 6 травня 2008 у Wayback Machine.]