Саки (місто)
Са́ки (Сак, крим. Saq) — місто в Україні у складі Євпаторійського району Автономної Республіки Крим, колишній адміністративний центр Сакського району. Розташоване в північно-західній частині Кримського півострова, на березі Каламітської затоки Чорного моря і Сакського озера за 50 км від Сімферополя (автошлях Р25) і за 18 км від Євпаторії.
Саки | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
| |||||||||
Основні дані | |||||||||
Країна | ![]() | ||||||||
Регіон | Автономна Республіка Крим (окупована й анексована Росією) | ||||||||
Район | Євпаторійський район | ||||||||
Засноване | XIV століття | ||||||||
Статус міста | від 1952 року | ||||||||
Населення | ▼23 391 (на 2014 рік)[1] | ||||||||
- повне | ▼23 391 (на 2014 рік)[1] | ||||||||
Площа | 28.74 км²[2] | ||||||||
Густота населення | 813.88 осіб/км² | ||||||||
Поштові індекси | 96500-96509 | ||||||||
Телефонний код | +380-6563 | ||||||||
Координати | 45°08′ пн. ш. 33°36′ сх. д. / 45.133° пн. ш. 33.600° сх. д.Координати: 45°08′ пн. ш. 33°36′ сх. д. / 45.133° пн. ш. 33.600° сх. д. | ||||||||
Висота над рівнем моря | 18 м | ||||||||
Водойма | Чорне море, Сакське озеро | ||||||||
Назва мешканців | сакі́вець, сакі́вка, сакі́вці або сакчанин, сакчанка, сакчани | ||||||||
Міста-побратими | ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||
Відстань | |||||||||
Найближча залізнична станція | Саки | ||||||||
До обл./респ. центру | |||||||||
- фізична | 44 км | ||||||||
- залізницею | 70 км | ||||||||
- автошляхами | 50,1 км | ||||||||
До Києва | |||||||||
- фізична | 632 км | ||||||||
- залізницею | 877 км | ||||||||
- автошляхами | 801 км | ||||||||
Міська влада | |||||||||
Адреса | 96500, АР Крим, м. Саки, вул. Леніна, 15 | ||||||||
Вебсторінка | Сакська міськрада | ||||||||
|
У 1979 році населений пункт Саки був віднесений до категорії міст обласного підпорядкування, а в 1997 року йому був наданий статус міста-курорту України.
Історія
ред.Історики поки не можуть дати точної відповіді на питання про те, коли вперше з'явилося поселення на місці нинішнього міста Саки. У часи Кримського ханства Саки представляли собою невелике село, що входило у володіння знатного кримського роду Мансур.
Походження назви можливо від назви племен саків, що проживали в цих місцях у давні часи, але ймовірніше від кримськотатарського saq — стебло або saqa — бочка для води.
У роки Кримської війни недалеко від Сак, між озерами Сакським і Кизил-Яр, висадилася величезна армія військ коаліції, та сама, що тримала багато місяців в облозі Севастополь. А на початку лютого 1855 тут зосереджувалися війська генерала С. А. Хрульова перед штурмом укріплень ворога в Євпаторії. Під час обстрілу противником селище Саки було зруйновано.
За даними на 1864 рік у казенному російському, грецькому, татарському селі Євпаторійського повіту Таврійської губернії мешкало 403 особи (227 чоловіків та 176 жінок), налічувалось 59 дворових господарства, існувала православна церква, 2 мечеті, поштова станція, мінеральні грязі й грязелікувальний заклад[3].
Станом на 1886 рік у селі, центрі Сакської волості, мешкало 155 осіб, налічувалось 32 дворових господарства, існували православна церква, мечеть, лікарня, казенна станція, земська станція, етапне приміщення, 4 лавки, 2 пекарні, соляний промисел[4].
За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 1228 осіб (668 чоловічої статі та 560 — жіночої), з яких 963 — православної віри, 236 — магометанської[5].
1921 року місто увійшло до складу Кримської АРСР. В ході Другої світової війни 29 жовтня 1941 місто було зайнято німецькими військами. Відвойовано радянською армією 13 квітня 1944.
1954 року у складі Кримської області передане до Української РСР. З 1991 року — у складі незалежної України.
У березні 2014 року в результаті анексії Криму місто опинилось під контролем Росії.
9 серпня 2022 року біля міста лунали вибухи. Вибухнули російські боєприпаси.
Природні ресурси
ред.Саки — старий курорт Криму. Розвивається на базі власних унікальних, природних лікувальних ресурсів: Сакського солоного озера з лікувальними грязями і ропою, термальних мінеральних вод і морського узбережжя з піщаними пляжами.
Курорт є бальнеогрязелікувальним і призначений для лікування хворих із захворюваннями опорно-рухового апарату, з пошкодженнями і захворюваннями хребта і спинного мозку, периферичної нервової системи, гінекологічними захворюваннями і захворюваннями органів травлення.
У складі курорту:
- 7 цілорічних санаторіїв місткістю понад 3500 чоловік, з власною лікувальною базою та специфічним профілем:
- Сакський центральній військовий клінічний санаторій імені Н. І. Пирогова
- Санаторій імені академіка М. Н. Бурденка
- Санаторій «Саки»
- Санаторій «Сакрополь»
- Санаторій «Полтава-Крим»
- Санаторій «Північне сяйво»
- Санаторій «Юрмино»
- 4 літні пансіонати і кемпінги, місткістю близько 3 тис. місць:
- Пансіонат «Танжер»
- Пансіонат «Сонячний берег»
- 3 дитячих літніх оздоровчих центри для відпочинку на 1 тис. дітей;
- Загальнодоступний дендропарк площею 30 га, створений понад 100 років тому;
- Бювет мінеральної води.
- База відпочинку «Прибой»
Вперше про те, що сакська земля «зцілює всякі рани» писали ще давньоримський письменник і вчений Гай Пліній Секунд (I століття) і грецький географ Клавдій Птолемей (II століття).
У 1837 році у Саках було відкрите відділення Сімферопольського військового шпиталю, надалі перетворене на самостійну здравницю. На Міжнародній виставці гігієни в Дрездені 1911 року Сакська грязелікарня одержала почесний диплом. Властивості сакської грязі вивчали академіки Олександр Ферсман та Микола Бурденко, професор Н. Головкинський.
Протяжність морського узбережжя у межах міста — 6 км. Кількість сонячних днів на рік — 260.
Економіка
ред.У місті знаходиться один з найбільших в Криму хімічний завод, який спеціалізується на випуску перманганату калію, метилу бромистого, персолі і кухонної солі. Зараз[коли?] не працює. На базі мінеральних джерел працює завод по випуску мінеральної води. У 1990 році завод розливав 40,9 млн пляшок, в 1994 — 16,7 млн пляшок. Місцева переробна промисловість представлена молокоцехом Євпаторійського міськмолокозаводу та комбінатом хлібопечення.
У місті був заснований і одержав свій розвиток НДІ прикладної хімії з науковою, конструкторською і експериментальною промисловою базою по розробці технології йодобромної промисловості і марганцевих з'єднань.
Через місто проходять транспортні магістралі: республіканська автодорога з міжміським автовокзалом, електрифікована залізниця. Протяжність міських доріг — 62 км. У місті є 6 автобусних маршрутів.
Населення
ред.- Розподіл населення за віком та статтю (2001)[6]
Стать | Всього | До 15 років | 15-24 | 25-44 | 45-64 | 65-85 | Понад 85 | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Чоловіки | 12 655 | 2285 | 2009 | 3770 | 3277 | 1270 | 44 | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Жінки | 15 867 | 2221 | 1926 | 4396 | 4564 | 2564 | 196 | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
|
Населення — 24,2 тис. осіб (2011).
Національний склад
ред.Національна структура Сакської міськради за переписом 2001 р.:[7]
чисельність | частка, % | |
росіяни | 18 573 | 65,1 |
українці | 6 938 | 24,3 |
кримські татари | 1 646 | 5,8 |
білоруси | 527 | 1,8 |
вірмени | 130 | 0,5 |
татари | 118 | 0,4 |
євреї | 68 | 0,2 |
цигани | 67 | 0,2 |
поляки | 51 | 0,2 |
німці | 49 | 0,2 |
Мовний склад
ред.Рідна мова населення за даними перепису 2001 року[8]:
Мова | Чисельність, осіб | Доля |
---|---|---|
Російська | 24 032 | 84,26 % |
Українська | 2 530 | 8,87 % |
Кримськотатарська | 1 530 | 5,36 % |
Вірменська | 102 | 0,36 % |
Білоруська | 77 | 0,27 % |
Ромська | 52 | 0,18 % |
Румунська | 19 | 0,07 % |
Інші/Не вказали | 180 | 0,63 % |
Разом | 28 522 | 100 % |
Соціальна сфера
ред.Культура
ред.Заклади культури Сак — 2 будинки культури, кінотеатр, 8 бібліотек, дитяча музична школа, дитячий центр дозвілля, 3 клуби в здравницях. Значний культурний осередок міста — Сакський історико-краєзнавчий музей, історія створення якого сягає 1908 року, коли вперше зацікавились дослідженням і матеріально-документальною фіксацією Сакського грязелікувального курорту. Нині у 4 виставкових залах музею висвітлено не лише становлення курорту, а й окремі стенди розповідають про лікування в Саках відомих осіб, чимала частина музейної експозиції присвячена природі Сакського району.
Культурне життя міста представлене також багатьма чудовими колективами і ансамблями. Серед них: 3 фольклорні танцювальні колективи, 2 народні хорові колективи, фольклорні сімейні вокальні ансамблі. У концерті, що проводився в Києві, присвяченому 50-річчю Перемоги, Саки були представлені ансамблем «Мевзу». Учасники народних колективів давали концерти в Німеччині, Франції та Польщі.
У Саках є мечеть Яни-Джамі.
Спорт
ред.У системі державної освіти діє дитяча спортивна школа, де займається близько 1,5 тис. дітей. У дитячому спорті розвиваються футбол, фехтування, легка атлетика, вітрильний спорт, настільний теніс, східні єдиноборства, шахи, спортивні і бальні танці.
Учасником 4 Олімпіад (1996–2008) і чемпіоном світу 2006 року є серфінгист Максим Оберемко, який жив у Саках. Команда міста з настільного тенісу брала участь у Чемпіонаті Європи 1996 року. Успішно виступають в міжнародних змаганнях команди східних єдиноборств, фехтування, спортивних і бальних танців.
Місто має професійну футбольну команду «Динамо». У місті є стадіон з футбольним полем і біговими доріжками з гумовим покриттям, волейбольні майданчики, тенісні корти. У місті знаходиться Республіканський центр інвалідів спорту. Саки були організатором перших Всесоюзних спартакіад інвалідів.
Освіта
ред.У місті функціонує 6 загальноосвітніх шкіл, гімназія, професійно-технічне училище.
Охорона здоров'я
ред.Є регіональний лікарняний центр, поліклініка, шпиталь фізіотерапевтичного лікування, територіальний центр допомоги людям похилого віку.
Пам'ятники
ред.У Саках існує також курортний дендропарк площею 30 га, створений понад 100 років тому. Він є парком-пам'ятником садово-паркового мистецтва місцевого значення. З архітектурних пам'ятників слід виділити будівлю міського музею. В місті встановлено пам'ятник Фріцису Лабренцису.
Військова справа
ред.Поблизу міста на аеродромі «Саки» розміщений унікальний навчально-тренувальний комплекс морської авіації «НИТКА», що не має аналогів на пострадянському просторі і у Східній Європі.
Відомі особистості
ред.В поселенні народився:
- Алексапольський Святослав Миколайович (1989—2022) — молодший сержант Збройних Сил України, учасник російсько-української війни, що загинув під час російського вторгнення в Україну, Герой України, удостоєний орденом «Золота Зірка» (2023, посмертно).
- Степанов Федір Федорович (1913—1986) — радянський військовий льотчик.
Міста-побратими
ред.Джерела та література
ред.- Вирський Д. С. Саки, місто АРК // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 423. — ISBN 978-966-00-1290-5.
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
Примітки
ред.- ↑ Статистичний збірник «Чисельність наявного населення України» на 1 січня 2015 року (PDF, XLS)
- ↑ Постанова Верховної Ради України «Про встановлення меж міста Саки Автономної Республіки Крим»
- ↑ (рос. дореф.) XLI. Таврическая губернія. Списокъ населенныхъ местъ по сведениям 1864 года. Изданъ Центральнымъ Статистическимъ Комитетомъ Министерства Внутреннихъ Делъ. Обработанъ редакторомъ М. Раевскимъ. СанктПетербургъ. 1865. — LVI + 138 с., (код 721)
- ↑ Волости и важнѣйшія селенія Европейской Россіи. По данным обслѣдованія, произведеннаго статистическими учрежденіями Министерства Внутренних Дѣл, по порученію Статистическаго Совѣта. Изданіе Центральнаго Статистическаго Комитета. Выпуск VIII. Губерніи Новороссійской группы. СанктПетербургъ. 1886. — VI + 157 с. (рос. дореф.)
- ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий : по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г. / Под ред. Н. А. Тройницкого — С.-Пб. : Типография «Общественная польза»: [паровая типолитография Н. Л. Ныркина], 1905. — С. 1-219. — X, 270, 120 с.(рос. дореф.)
- ↑ Розподіл населення за статтю та віком, середній вік населення, Автономна Республіка Крим (осіб) - Регіон, 5 річні вікові групи, Рік, Категорія населення , Стать [Населення за статтю та віком…2001] (укр.). Державна служба статистики України. Архів оригіналу за 20 вересня 2020.
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 28 серпня 2012. Процитовано 4 вересня 2013.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ а б Статут територіальної громади міста Саки на офіційному сайті Сакської міської ради. Архів оригіналу за 1 січня 2014. Процитовано 25 листопада 2010.
Посилання
ред.Додаткові джерела
ред.- стаття Саки — Інформаційно-пізнавальний портал | Кримська область у складі УРСР (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Кримська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1970. — 992 с.)