Мегрели
Мегрели (мегр. მარგალეფмарґал'еп; груз. მეგრელები меґрелебі) — один з картвельських народів, що населяють Мінгрелію — історичний край Грузії, що на північному заході країни. Багато мегрелів також мешкає у Тбілісі, оскільки етнічна чистка грузинів під час війни в Абхазії 1992—93 років змусила їх туди переселитись[1].
Мегрели | |
---|---|
![]() | |
Самоназва | мегр. მარგალეფი груз. მეგრელები |
Кількість | бл. 600 000 тис |
Близькі до | іберо-кавказькі народи |
Входить до | картвельські мови |
Мова | грузинська, менгрельська |
Релігія | православ'я |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/Sc%C3%A8nes%2C_paysages%2C_moeurs_et_costumes_du_Caucase_dessin%C3%A9s_d%27apr%C3%A9s_nature_par_le_prince_G._Gagarine.6.jpg/250px-Sc%C3%A8nes%2C_paysages%2C_moeurs_et_costumes_du_Caucase_dessin%C3%A9s_d%27apr%C3%A9s_nature_par_le_prince_G._Gagarine.6.jpg)
Рідною мовою мегрелів є мегрельська мова, однак у повсякденному спілкуванні переважає грузинська мова, що належить до спільної з мегрельською картвельської родини мов. Грузинська та мегрельська мови відрізняються на тому ж рівні, як, приміром, німецька та англійська мови.
Культура та традиції
ред.Серед мегрелів широко поширена любов до співу, а багато наспівів дуже мелодійні (записані з додатком нот X. Гроздовим в «Збірнику матеріалів для опису місцевостей і племен Кавказу», 1894); пісні виконуються під акомпанемент грузинського народного інструменту чонгурі. Рідше грають на дудуку, гануні чи на зурні.
Найбільш відомі страви менгрельської кухні — купати, кучмачі, джурджані, хачапурі, г'уму (мамалига), еларджі, лечкере, гебжалія, пучхолія, лобіо, чвіштярі.
Розселення
ред.Мегрели є корінним населенням історичної області Мегрелія у Західній Грузії. У Мегрелії характерні поселення садибного типу (пацха), що розтягуються на кілька кілометрів. Проживають переважно у мхаре Самегрело-Верхній Сванетії на північному заході Грузії та в столиці Грузії Тбілісі. До 1990-их років жили також і на південному сході автономної республіки Абхазія (насамперед у Гальському та Ткварчельському районах). Крім того, проживають у складі грузинських спільнот у США та країнах Європи.
Мова
ред.Мегре́льська мова (мегр. მარგალურ ნინა марґалур ніна) — рідна мова мегрелів, входить до менгрело-занської (колхідської) групи картвельської мовної сім'ї. Поширена переважно у північно-західній частині Грузії, у мхаре Самегрело-Верхня Сванетія, а до війни 1992 року — й у південно-східній частині автономної республіки Абхазія. Приблизна кількість носіїв складає 800 тис. осіб.
З інших картвельських мов найближча до поширеної в Туреччині лазської мови, разом з якою вони утворюють занську групу. Час поділу цих мов можна визначити лексико-статистично: вони мають 47% збігів у 100-слівному базовому списку.
У мові виділяється 9 відмінків. У синтаксисі сильніші ознаки ергативного ладу, порівняно з грузинською. Фонемний інструмент мови характеризується порівняльним багатством консонантизму, при помірному розвитку вокалізму. Усього тут 29 приголосних фонем, 2 голосно-приголосних, 5 голосних та 1 напівголосна. Справжні довгі голосні та справжні дифтонги.
Історія
ред.Менгрели є нащадками колхів або західногрузинських племен, що у ранньому Середньовіччі разом зі східногрузинськими племенами створили загальногрузинську державу. Від 15-го сторіччя і до входження у 1800-х роках до складу Російської імперії менгрельські державні утворення ніколи не існували окремо від решти Грузії. Під час коренізації у СРСР існували газети менгрельською мовою, але це було російська політика divide et impera. проте 1938-го року усі прояви менгрельської писемності були ліквідовані і не відродилися у пострадянській період у зв'язку з єднання Грузинської нації та держави. Так що все звернення щодо менгрелів та їхньої "культурної самобутності" (в тому числі мовної) , бере витоки з епохи сталінщини. Російська ідеолегема є, що ніби грузинізація корінних народів Грузії на їхніх споконвічних етнічних територіях було по аналогу русифікації, в тому числі і серед менгрелів, відкидання права на задоволення їхніх культурних потреб менгрельською мовою, але це є неправда — менгрели були й є грузинами.[2] З-за російської антигрузинської політики, в окупованої Абхазії нині видається газета «Гал», де частина публікацій менгреломовна, втім серед грузинів переважає думка, що це відбувається у рамках політики керівництва самопроголошеної Абхазії спрямованої на позбавлення менгрельського населення Абхазії грузинської самосвідомості.
Перший Президент незалежної Грузії (1991) Звіад Гамсахурдіа був мегрелом, а Мегрелія стала базовим регіоном збройного опору звіадистів, котрі не визнавали усунення Гамсахурдіа від влади під час державного перевороту у січні 1992-го року. У жовтні-листопаді 1993-го року, за участю Збройних сил Російської Федерації збройний опір звіадистів було ліквідовано.
Примітки
ред.- ↑ Чим Абхазія дратує кремлівських маріонеток. Архів оригіналу за 15 лютого 2022. Процитовано 21 квітня 2020.
- ↑ Путкарадзе, Дадіані Шерозія, Тариел, Ека, Реваз (2010). "European Charter for Regional or Minority Languages" and Georgia (Грузинська та Английцька) . Кутаиси, Грузия: National Institute of Education. с. https://dspace.nplg.gov.ge/bitstream/1234/315589/1/EvropuliQartiaRegionuliAnUmciresobisEnisShesaxebDaSaqartvelo.pdf. ISBN ISBN 978-9941-0-2423-8.
{{cite book}}
: Перевірте значення|isbn=
: недійсний символ (довідка)
Ця стаття не містить посилань на джерела. (листопад 2016) |