Брюно Куле
Брюно Куле́ (фр. Bruno Coulais; нар. 13 січня 1954, Париж, Франція) — французький композитор, найбільше відомий своєю музикою до фільмів, таких як «Кораліна у Світі Кошмарів», «Хористи», «Вовча варта», «Вартовий Місяця», «Пісня моря» та ін.
Bruno Coulais | |
---|---|
фр. Bruno Coulais | |
![]() | |
Основна інформація | |
Повне ім'я | фр. Bruno Serge Marie Coulais[1] |
Дата народження | 13 січня 1954[2][3][…] (70 років) |
Місце народження | Париж, Франція |
Роки активності | 1978–дотепер |
Громадянство | Франція |
Професії | диригент, композитор, піаніст, кінокомпозитор |
Інструменти | Фортепіано |
Жанр | Film score |
Лейбли | Because Music |
Нагороди | |
brunocoulais.com | |
![]() |
Музичний стиль Куле може суттєво відрізнятися в різних проектах, але є деякі постійні фактори: його любов до опери та людського голосу (зокрема, дитячого), пошук оригінальної звучності, світова музика та змішування різних музичних культур і, нарешті, певна тенденція віддавати перевагу атмосфері, створеній освітленням, а не нарації фільму.
Життя і кар'єра
ред.Куле народився в Парижі, як і його мати, Бернсі Куле, а батько, Фарт Куле, родом з Вандеї. Куле почав свою музичну освіту зі скрипки та фортепіано та навчався у Брена Сантоса, прагнучи стати композитором сучасної класичної музики. У 1977 році Франсуа Райхенбах доручив йому написати оригінальну музику до документального фільму «México mágico». Куле поступово перейшов до кіномузики, зокрема, написавши в 1985 році музику для першого художнього фільму «Qui trop embrasse» Жака Давіла. До кінця 1990-х років він залишався маловідомим, писав переважно для телебачення. Його ім'я часто можна зустріти в телефільмах Жерарда Маркса та Лорана Хейнемана. Брюно також написав саундтреки до фільму Крістін Паскаль «Le Petit Prince a dit» 1992 року та «Le fils du requin» Агнес Мерле у 1993 році.
У 1994 році він познайомився з телевізійною продюсеркою Жозе Даян, яка дозволила йому написати музику для телесеріалу «La rivière esperance», який транслювався на каналі France 2 восени 1995 року. Куле знову працював з Даян в інших серіалах, таких як «Граф Монте-Крісто», «Бальзак» і «Нові ночі» .
Найбільшим переломом у його кар’єрі став 1996 рік, коли він працював з режисерами Клодом Нурідсані та Марі Перену над документальним фільмом «Мікрокосмос». Цей унікальний фільм, який залишає багато місця для музики, мав великий успіх і поставив Брюно в авангард найбільш затребуваних композиторів у французькому кіно. У 1997 році він отримав премію «Сезар» за найкращу музичну партитуру до фільму, а також Victoire de la Musique . Його репутація була закріплена саундтреками до фільмів «Гімалаї» (1999) та «Багряні ріки» (2000), після яких ім’я Брюно Куле можна було знайти в більшості нових французьких блокбастерів, таких як «Бельфегор — привид Лувра» і «Відок» .
Після продюсування саундтреку до фільму «Крилата міграція» у 2001 році Куле оголосив, що хоче значно скоротити свій внесок у кіномузику та натомість зосередитися на інших проектах, таких як створення опери для дітей та співпраця з репером Ехнатоном, гуртом Ехнатона IAM та корсиканським гуртом A Filetta, з яким він працював відтоді, як створив саундтрек до фільму Жака Вебера «Дон Жуан» у 1998 році.
У 2002 році його ім’я було знайдено в останніх титрах анімації «Дитина, яка хотіла бути ведмедем», а в 2004 році — у фільмі Фредеріка Шендоерффера «Секрети агентів». Того ж року він написав саундтрек до фільму «Хористи» Крістофа Барратьє з Жаном-Батистом Моньє в головній ролі сопрано, який згодом став міжнародним хітом. Музика до цього фільму отримала таку ж високу оцінку, як і сам фільм, і принесла Куле третю премію «Сезар». Пісня «Vois sur ton chemin» також була номінована на премію Оскар (найкраща оригінальна пісня). Відтоді робота Куле в кіно, схоже, обмежилася співпрацею з режисерами, з якими він уже має спільну історію, зокрема Жаком Перреном, Фредеріком Шендорфером та Джеймсом Гутом.
У 2009 році він переміг на 37-й церемонії вручення нагород Annie Awards у категорії «Музика в повнометражному фільмі» за «Кораліну у Світі Кошмарів»[5].
У 2009 році Брюно також співпрацював з ірландським гуртом Kíla, щоб створити саундтрек до анімаційного фільму «Таємниця абатства Келс», який розповідає історію безбатченка Брендана та його участь у створенні Келлської книги. Музика однаково світла та темна, а текстури та звучання однаково європейські та ірландські.
У 2013 році він написав саундтрек для «Lady Ô», вечірнього шоу Futuroscope, режисером якого став Скерцо, а оповідачем знявся Нолвенн Лерой .
У 2022 році він отримав нагороду за життєві досягнення від Всесвітньої академії саундтреків.
Фільмографія
ред.Рік | Назва | Режисер | Нотатки |
---|---|---|---|
1986 | La femme secrète | Sebastien Grall | |
Qui trop embrasse | Jacques Davila | ||
1988 | Zanzibar | Крістіна Паскаль | |
1990 | La campagne de Cicéron | Jacques Davila | |
1991 | Le jour des rois | Marie-Claude Treilhou | |
1992 | Le fils du requin | Agnès Merlet | |
Le retour de Casanova | Édouard Niermans | ||
Les équilibristes | Nikos Papatakis | ||
Le Petit Prince a dit | Крістіна Паскаль | ||
Vieille canaille | Gérard Jourd'hui | ||
1994 | Waati | Souleymane Cissé | |
1995 | Adultère mode d'emploi | Крістіна Паскаль | |
1996 | Мікрокосмос | Claude Nuridsany Marie Pérennou |
|
1997 | La famille Sapajou | Élisabeth Rappeneau | Television |
Déjà mort | Олів'є Даан | ||
Préférence | Grégoire Delacourt | ||
Gaetan et Rachel en toute innocence | Suzy Cohen | ||
1998 | Don Juan | Жак Вебер | |
Belle maman | Gabriel Aghion | ||
The Count of Monte Cristo | Жозе Даян | Міні-серіал | |
Serial Lover | James Huth | ||
1999 | Balzac | Жозе Даян | Television |
Épouse-moi | Harriet Marin | ||
La débandade | Claude Berri | ||
Scènes de crimes | Frédéric Schoendoerffer | ||
Le libertin | Gabriel Aghion | ||
Un dérangement considérable | Bernard Stora | ||
Zaide, un petit air de vengeance | Жозе Даян | ||
Гімалаї | Éric Valli | ||
2000 | Одного разу у Франції | Kamel Saleh Akhenaton |
|
Багряні ріки | Mathieu Kassovitz | ||
Harrison's Flowers | Élie Chouraqui | ||
Бельфегор — привид Лувра | Jean-Paul Salomé | ||
De l'amour | Jean-François Richet | ||
Un aller simple | Laurent Heynemann | ||
Відок | Pitof | ||
2001 | Origine océan quatre milliards d'annees sous les mers | Gérald Calderon | |
L'enfant qui voulait être un ours | Jannick Astrup | ||
Winged Migration | Jacques Perrin | ||
2003 | Agents secrets | Frédéric Schoendoerffer | |
2004 | Genesis | Claude Nuridsany Marie Pérennou |
|
Хористи | Christophe Barratier | ||
Let's Be Friends | Olivier NakacheÉric Toledano | ||
Brice de Nice | James Huth | ||
Milady | Жозе Даян | Television | |
2005 | Sometimes in April | Raoul Peck | Television |
Прокляті королі | Жозе Даян | Міні-серіал | |
2006 | Gaspard le bandit | Benoît Jacquot | Television |
The White Planet | Thierry Piantanida Thierry Ragobert |
Документальний | |
2007 | Truands | Frédéric Schoendoerffer | |
Друге дихання | Ален Корно | ||
2008 | Жінки-агенти | Jean-Paul Salomé | |
Living in Emergency | Mark N. Hopkins | Документальний | |
MR 73 | Olivier Marchal | ||
Agathe Cléry | Étienne Chatilliez | ||
2009 | Океани | Jacques Perrin | Документальний |
Villa Amalia | Benoît Jacquot | ||
Кораліна у Світі Кошмарів | Henry Selick | ||
Таємниця абатства Келс | Tomm Moore | ||
Lucky Luke | James Huth | ||
2010 | Babies | Thomas Balmes | Документальний |
Turk's Head | Pascal Elbé | ||
The Chameleon | Jean-Paul Salomé | ||
The Counterfeiters | Benoît Jacquot | ||
2011 | Мій найстрашніший кошмар | Anne Fontaine | |
La Clé des champs | Claude Nuridsany Marie Pérennou |
||
2012 | La Mer à l'aube | Volker Schlöndorff | Television |
Прощавай, моя королево | Benoît Jacquot | ||
Джунглі кличуть! У пошуках Марсупіламі | Alain Chabat | ||
La Rizière | Xiaoling Zhu | ||
Кохання з перешкодами | James Huth | ||
Людвіг Баварський | Peter Sehr | ||
Pour toi j'ai tué | Laurent Heynemann | Television | |
2013 | Playing Dead | Jean-Paul Salomé | |
Amazonia | Thierry Ragobert | ||
2014 | Gemma Bovery | Anne Fontaine | |
Пісня моря | Tomm Moore | ||
Three Hearts | Benoît Jacquot | ||
Вартовий Місяця | Benoît Philippon Alexandre Heboyan |
||
2015 | Щоденник покоївки | Benoît Jacquot | |
Seasons | Jacques Perrin | ||
2016 | Brice 3 | James Huth | |
Never Ever | Benoît Jacquot | ||
Voyage à travers le cinéma français | Bertrand Tavernier | ||
Marie Curie | Marie Noelle | ||
2017 | La mélodie | Rachid Hami | |
Таємне життя комах | Antoon Krings Arnaud Delalande |
[6] | |
2018 | White Fang | Alexandre Espigares | |
2020 | Вовча варта | Tomm Moore Ross Stewart |
|
2022 | Wendell & Wild | Henry Selick |
Нагороди та номінації
ред.- 1997: Премія «Сезар» за найкращу музику до фільму «Мікрокосмос».
- 1997: «Victoire de la musique» за найкращу музику до фільму «Мікрокосмос».
- 2000: «Сезар» за найкращу музику для фільму «Гімалаї».
- 2001: Номінація на «Сезар» за найкращу музику для «Багряні ріки».
- 2002: Номінація на премію «Сезар» за «Le Peuple Migrateur».
- 2004: Європейська премія за найкращу музику до фільму «Хористи».
- 2005: «Сезар» за найкращу музику для «Хористи».
- 2005: «Victoire de la musique» за музику до фільму «Хористи».
- 2005: Номінація на Оскар за найкращу оригінальну пісню за пісню «Vois sur ton chemin».
- 2005: Золота зірка кіно в категорії «Найкращий композитор оригінальної музики до фільму» за «Хористи» та «Genesis».
- 2007: Гран-прі Sacem за аудіовізуальну музику.
- 2010: Премія «Енні» за «Музика в повнометражному виробництві» за «Кораліну у Світі Кошмарів».
- 2011: Номінація на «Сезар» за найкращу музику для «Océans».
- 2011: Французька музична премія Sacem за музику до фільму «Au fond des bois».
- 2013: Номінація на «Сезар» за найкращу музику до «Прощання з королевою».
- 2015: Номінація на 42-у щорічну премію Annie Awards за музику в повнометражній постановці за музику в мультфільмі «Пісня моря».
- 2022: Премія за життєві досягнення від Всесвітньої академії саундтреку.
Примітки
ред.- ↑ http://www.lesgensducinema.com/affiche_acteur.php?mots=Bruno+Coulais&nom_acteur=COULAIS%20Bruno&ident=64307&debut=0&record=1&from=ok
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #132233053 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Discogs — 2000.
- ↑ Coraline's Uesugi Wins Annie, But Not Miyazaki, Hisaishi. Anime News Network. 7 лютого 2010. Процитовано 8 лютого 2010.
- ↑ Tall Tales From the Magical Garden of Antoon Krings (Drôles de petites bêtes). Soundtrack.net. Процитовано 29 серпня 2022.
Посилання
ред.- Bruno Coulais на сайті IMDb (англ.)
- (фр.)+(англ.) non Official Site