Луї Олександр Андро де Ланжерон
Луї Олександр Андре де Ланжерон (Олександр Федорович Ланжерон; франц. - Alexandre-Louis Andrault de Langeron; 1763-1831) - військовий діяч Франції та Російської імперії, генерал-губернатор Новоросійського краю у 1815-1823 рр.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Langeron_A_F.jpg/250px-Langeron_A_F.jpg)
Молоді роки
Л.-О.-А. Ланжерон був вихідцем з аристократичної паризької родини. Вступивши 1779 р. до французької гвардії, він зробив кар’єру військового. У 1782-1783 рр. перебував на військовій службі на Гаїті та приймав участь у Війні за незалежність США на боці американців. З 1788 р. - полковник. Після початку Великої французької революції покинув свою країну, оскільки був монархістом. Маючи схильність до військової справи, він спочатку спробував вступити до австрійської армії, але імператор Йосиф ІІ відхилив його прохання[1]. Деякий час перебував у Лондоні, а з 1790 р. емігрував до Російської імперії.
Військова служба в Росії
В Росії був прийнятий на військову службу. Добровольцем приймав участь у Російсько-шведській війні 1788-1790 рр. Відзначився під час російсько-турецьких воєн 1787-1792 та 1806-1812 рр. У складі австрійської армії деякий час воював проти французьких республіканців. Був учасником битви під Аустерліцем 1805 р. Під час Російсько-французької війни 1812 р. командував значними військовими силами, відіграв важливу роль у Битві під Лейпцигом 1813. З переможними російськими військами він увійшов у Париж, своє рідне місто.
На посаді Новоросійського генерал-губернатора
З 1815 по 1823 рр. Ланжерон був генерал-губернатором Новоросійського краю, а також командувачем Бузького та Чорноморського козацьких військ. На посаді одеського градоначальника він продовжив політику Рішельє. Ланжерон працював над здійсненням проекту Рішельє про влаштування в Одесі порто-франко, про що й було видано указ 1817 року. Порто-франко було уведено в дію 1818 р.
У період його керівництва міською адміністрацією в Одесі було засновано Рішельєвський ліцей (1817), народне училище для дівчат (1817), грецьке комерційне училище (1819). Зусиллями Ланжерона було закладено в Одесі Імператорський ботанічний сад (1819) та Приморський бульвар(1820). Турбувався про забезпечення Одеси якісною водою, налагоджував господарство і бюджет міста, для чого утворив особливий комітет і першу міську думу.У 1826 р. було відкрито пам’ятник Рішельє роботи І.П. Мартоса[2].
За Ланжерона населення Одеси продовжувало зростати, у тому числі й за рахунок французької імміграції, представленої освітянами, медиками, ремісниками, прислугою. Особливо гострою була потреба у вправних французьких виноградарях. У 1820 р. французькою мовою почала виходити перша в місті газета “Messager de la Russie Méridionale”, де спочатку друкувалися виключно торговельні новини[3].
Подальша діяльність
Після відставки прожив ще 8 років, і за цей час встиг побувати у Франції, але там не залишився і повернувся в Росію після смерті Олександра І. Після вступу на престол Миколи І Ланжерон був членом Верховного суду у справі збройного виступу декабристів 14 грудня 1825 року, виконував певні державні функції.
Взяв участь у Російсько-турецькій війні 1828-1829 рр., при чому досить успішно. Але 1829 року головнокомандуючим замість Ланжерона було призначено молодшого за віком і чинами генерала Дібича. Ланжерон образився і подав прохання про відставку, яке і було задоволено. Поселився у своїй улюбленій Одесі, де 1831 року помер від холери. Поховано Ланжерона у католицькій церкві Одеси, а одну з центральних вулиць назвали Ланжеронівською[4].
Примітки
- ↑ Траверсе О. Французи в Україні: герцог Рішельє, граф Ланжерон, маркіз де Траверсе // Image.ua. - 2009. - № 3.
- ↑ Траверсе О. Французи в Україні: герцог Рішельє, граф Ланжерон, маркіз де Траверсе // Image.ua. - 2009. - № 3.
- ↑ Іваненко О.А. Українсько-французькі зв’язки: наука,освіта, мистецтво (кінець ХVІІІ – початок ХХ ст.). –К.: Інститут історії України НАН України, 2009. – С. 47.
- ↑ Траверсе О. Французи в Україні: герцог Рішельє, граф Ланжерон, маркіз де Траверсе // Image.ua. - 2009. - № 3.
Джерела
Ланжерон А.Ф. Из записок графа Ланжерона // Русский архив, 1895. – Кн. 3. – Вып. 10. – С. 147-160.