Прієкуле
Прієкуле (латис. Priekule, нім. Preekuln) — місто на південному заході Латвії, в історичній області Курземе у Прієкулеському краю.
Прієкуле | ||
---|---|---|
![]() Лютеранська церква | ||
| ||
Країна | Латвія | |
Регіон | Курляндія | |
Край | Прієкулеський край | |
Перша згадка | 1483 | |
Статус | 1928 | |
Площа | ||
• Загалом | 5,4 км² | |
Висота | 60 м | |
Населення (2016)[1] | ||
• Загалом | 2167 ос. | |
• Густота | 401,3 осіб/км² | |
Часовий пояс | EET (UTC+2) | |
• Літній час | EEST (UTC+3) | |
Сайт | www.priekule.lv | |
![]() | ||
![]() |
Назва
ред.Історія
ред.В історичних джерелах Прієкуле вперше згадане у 1483 році, коли тутешні землі були видані у володіння династії барона фон Корфа. Палац Барона «дожив» до наших днів, і зараз у ньому розташована школа. Збереглися й побудовані у 1699 році ворота, зображення яких використається на гербі міста з того самого моменту, як Прієкуле дістало права міста.
Основний розвиток міста прийшов на відкриття у 1871 році залізничної гілки Лієпая-Вільнюс. Під час Другої світової війни з 450 будинків недоторканими залишилося лише 40. Відразу ж після війни тут розташувався районний центр.
Уродженці
ред.- поет Яніс Петерс (1939)
- працівник культури Євгеній Мейя,
- доктор наук в області хімії Валдіс Кампарс,
- священик та письменник Карліс Кампе,
- гончар Едіте Звагуле,
Примітки
ред.- ↑ Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās pagastu dalījumā (PDF). Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. 1 січня 2016.
Джерела
ред.- Arbusov, Leonid. Grundriss der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands. — Riga: Jonck und Poliewsky, 1918.
Посилання
ред.- Приекуле (рос.)