Діжонський музей образотворчого мистецтва
Діжонський музей образотворчого мистецтва (фр. Musée des Beaux-Arts de Dijon) — художній музей у Діжоні, столиці Бургундії. Один з найстаріших музеїв Франції, заснований в 1799 році. У фондах музею твори мистецтва від часів єгипетських фараонів до сучасності. Основу колекції становлять твори бургундського мистецтва пізнього Середньовіччя, французький живопис XVII, XVIII та XIX століть, а також твори місцевих майстрів.
Діжонський музей образотворчого мистецтва | |
---|---|
![]() | |
47°19′17″ пн. ш. 5°02′33″ сх. д. / 47.32160000002777167° пн. ш. 5.04267000002777799° сх. д. | |
Тип | художня галерея |
Частина від | Палац герцогів Бургундських |
Країна | ![]() |
Розташування | Палац герцогів Бургундських |
Адреса | 21033 Діжон, Франція |
Засновано | 1799 |
Фонд | живопис і скульптура 15-20 ст., давньоєгипетська колекція |
Відвідувачі | 153 000 осіб (2018) 141 861 осіб (2012)[1] 157 511 осіб (2007)[1] 163 381 осіб (2015)[1] 154 164 осіб (2017)[1] 155 692 осіб (2016)[1] 147 832 осіб (2002)[1] 155 099 осіб (2003)[1] 150 533 осіб (2005)[1] 193 733 осіб (2014)[1] 143 431 осіб (2011)[1] 154 127 осіб (2010)[1] 184 934 осіб (2009)[1] 160 263 осіб (2008)[1] 166 347 осіб (2001)[1] 139 420 осіб (2006)[1] 211 531 осіб (2004)[1] 171 237 осіб (2013)[1] 152 739 осіб (2018)[1] 150 осіб (2018)[1] 23 507 осіб (2018)[1] 4367 осіб (2018)[1] 25 110 осіб (2018)[1] 13 866 осіб (2018)[1] 17 740 осіб (2018)[1] 27 942 осіб (2019)[1] 4694 осіб (2019)[1] 28 183 осіб (2019)[1] 72 696 осіб (2019)[1] 11 908 осіб (2019)[1] 18 630 осіб (2019)[1] 17 718 осіб (2019)[1] 14 081 осіб (2019)[1] 39 185 осіб (2018)[1] 300 230 осіб (2018)[1] 62 616 осіб (2018)[1] 49 234 осіб (2018)[1] 67 108 осіб (2018)[1] 126 596 осіб (2018)[1] 310 819 осіб (2019)[1] 109 062 осіб (2019)[1] 19 743 осіб (2019)[1] 32 543 осіб (2019)[1] 63 956 осіб (2019)[1] 282 918 осіб (2019)[1] 22 047 осіб (2018)[1] 73 573 осіб (2018)[1] 135 904 осіб (2018)[1] 41 912 осіб (2018)[1] 283 681 осіб (2019)[1] 9830 осіб (2019)[1] 109 944 осіб (2019)[1] 19 643 осіб (2019)[1] 28 209 осіб (2019)[1] 1888 осіб (2019)[1] 28 633 осіб (2018)[1] 5229 осіб (2018)[1] 56 104 осіб (2018)[1] 109 119 осіб (2018)[1] 86 971 осіб (2018)[1] 22 205 осіб (2018)[1] 38 788 осіб (2019)[1] 93 615 осіб (2019)[1] 39 950 осіб (2019)[1] 19 341 осіб (2018)[1] 88 520 осіб (2018)[1] 78 369 осіб (2018)[1] 10 092 осіб (2018)[1] 15 518 осіб (2018)[1] 130 осіб (2019)[1] 62 804 осіб (2019)[1] 10 230 осіб (2019)[1] 45 763 осіб (2019)[1] |
Сайт | Musée des Beaux-Arts de Dijon – офіційний сайт |
Нагороди | |
![]() | |
![]() |
Історія
ред.Музей образотворчого мистецтва разом з міською ратушею займає колишній Палац герцогів Бургундських та Палац Бургундських штатів. Палац герцогів був побудований за часів Філіпа Хороброго, який переселився до нього в 1364 році. За розпорядженням Філіпа Доброго до палацу була прибудована 52-метрова вежа, яка сьогодні носить його ім'я. З герцогських часів у палаці збереглися кухні, що сьогодні є чудовим зразком світської готичної архітектури. 1477 року Бургундія перейшла у підпорядкування до французького короля й палац використовувався для королівських потреб. У кінці XVII століття Жуль Ардуен-Мансар провів велику перебудову й розширення палацу. У 1787 році Франсуа Девожем у палаці була заснована Діжонська школа малюнку. А музей уперше відкрився для публіки в 1799 році. Тоді музей складався лише з двох залів: залу скульптур та «салону Конде», в якому були виставлені живописні роботи. За часів Наполеона музей поповнився новими експонатами. Тож незабаром музей довелося розширити. 1827 року надгробки герцогів Бургундських було перевезено з монастиря Шанмоль до палацу. Музей одержав численні дари від відомих колекціонерів, особливо значущими були колекції Трімоле, Жоліє та Ґранвіля.
Фонди
ред.Через брак приміщення музей має можливість виставити на огляд лише незначну частку своїх колекцій.
Окрім вже згаданих надгробків герцогів з монастиря Шанмоль до музею було також перевезено два великі вівтарі, над одним з яких працював фламанський художник Мельхіор Брудерлам. У музеї зберігається один з найважливіших творів німецького художника Конрада Віца «Імператор Август та Сивілла Тібурська». Нідерландський художник Робер Кампен представлений полотном «Різдво Христове».
Італійські митці представлені творими Лоренцо Лотто, Паоло Веронезе, Якопо Понтормо, Якопо Бассано, Гвідо Рені.
Фламандський і нідерландський живопис окрім вже згаданих майстрів репрезентують Пітер Пауль Рубенс, Ян Брейгель старший, Франс Галс.
Серед шедеврів французького живопису слід згадати роботу Майстра школи Фонтенбло «Пані за туалетом». У музеї також зберігаються полотна таких митців, як Філіп де Шампань, Шарль Лебрен, Жан-Марк Натьє, Жан-Батіст Грез, Юбер Робер, Жан-Батіст Удрі. Вплив Караваджо на французьке малярство демонструє полотно «Хлопчик дмухає в лампу» Жоржа де Латура.
З місцевих майстрів вирізняються роботи Жана Тасселя та Філіпа Кантена, а також барокового художника Жана Дюбуа.
Французький живопис XIX століття представлений такими іменами: Теодор Жеріко, Гюстав Моро, Адольф Вільям Бугро, Джеймс Тіссо. З імпресіоністів тут виставлені Клод Моне, Альфред Сіслей, Едуар Мане (4 полотна). Кубізм представлений роботами француза Жоржа Брака та іспанця Хуана Гріса. XX століття представляють Жорж Руо та Нікола де Сталь.
У музей виставлена велика колекція малюнків, зокрема і представників Джонської школи малюнка Жака-Андре Нежона та П'єра Поля Прюдона.
У 1998 році в музеї створено великий зал мистецтва Давнього Єгипту, де виставлено численні статуї, саркофаг та особливо цінні єгипетські портрети III ст. н. е.
Сторожова зала
ред.Найвідомішим приміщенням музею є «Сторожова зала», де розташовані надгробки герцогів бургундських Філіпа II, Жана де Марвіля, Клода Слютера та Клоса де Верв. Особливо вартісними є аркади з 41 скульптурним зображенням плакальників (фр. pleurants).
Галерея
ред.-
Давньоєгипетське малярство, 3 ст.:
Портрет бородатого чоловіка -
Мельхіор Брудерлам:
У Храмі та втеча в Єгипет -
Дерев’яний надгробок Антуанети Фонтет , XVI століття
-
Портрет Жани де Монтаґю (1470)
-
Конрад Віц:
Імператор Август та Сивілла Тібурська -
Паоло Веронезе:
Врятування Мойсея -
Якопо Понтормо:
Святий Себастьян -
Школа Фонтенбло:
Пані за туалетом -
Жорж де Латур:
Хлопчик дмухає в лампу -
Жак-Луї Давід: Смерть Марата
-
Едуар Мане:
Мері Лоран у чорному капелюшку
Література
ред.- Emmanuel Starcky, Sophie Barthélémy, Rémi Cariel: Le Musée des Beaux-Arts de Dijon. Paris 2002 ISBN 2-7118-4472-2
- Sophie Jugie et Emmanuel Starcky, L'art des collections, bicentenaire du musée des beaux-arts de Dijon, Musée des beaux-arts de Dijon, 2000, 431 p. (ISBN 2-911404-62-9)
- Ausstellungskatalog L’ art à la cour de Bourgogne : le mécénat de Philippe Le Hardi et de Jean sans Peur (1360—1420) : les princes des fleurs de lis. Paris 2004 ISBN 2-7118-4728-4
- Loïc Vadelorge, Les musées de province dans leur environnement, Rouen, Presse Universitaire de Rouen, Cahiers du GRHIS, 4, 1996, 97 p. (ISBN 2-87775-207-0)
- Pierre Quarré et Monique Geiger, Musée des Beaux-Arts de Dijon, Catalogues des peintures françaises, Musée des beaux-arts de Dijon, 1960
Посилання
ред.- Musée des Beaux-Arts de Dijon – офіційний сайт [Архівовано 8 квітня 2011 у Wayback Machine.]
- Сайт музеїв Бургундії [Архівовано 25 січня 2004 у Wayback Machine.]