Адольф Бутенандт
Адольф Фрідріх Йоганн Бутенандт (нім. Adolf Friedrich Johann Butenandt, 24 березня 1903, Лєе (зараз частина міста Бремергафен), Німеччина — 18 січня 1995, Мюнхен, Німеччина) — німецький біохімік та член Націонал-соціалістичної робітничої партії Німеччини.[2] Йому було присуджено «за роботи з статевих гормонів» Нобелівську премію з хімії в 1939 році спільно з швейцарським хіміком Леопольдом Ружикою, якому було присуджено премію «за роботи з поліметиленів і вищих терпенів». Спочатку він відмовився від цієї нагороди згідно з політикою тодішнього уряду, але прийняв її в 1949 році після Другої світової війни.[2]
Адольф Бутенандт | |
---|---|
нім. Adolf Friedrich Johann Butenandt | |
![]() | |
Народився | 24 березня 1903 Лєе (зараз частина міста Бремергафен), Німецька імперія |
Помер | 18 січня 1995 (91 рік) Мюнхен, Німеччина |
Поховання | Вальдфрідгоф[1] |
Країна | ![]() |
Діяльність | біохімік, хімік, політик, викладач університету |
Alma mater | Марбурзький університет Геттінгенський університет |
Галузь | біохімія та органічна хімія |
Заклад | Товариство кайзера Вільгельма |
Науковий ступінь | професор, доктор і почесний доктор[d] |
Науковий керівник | Адольф Отто Рейнгольд Віндаус |
Вчителі | Адольф Отто Рейнгольд Віндаус |
Аспіранти, докторанти | Peter Karlsond |
Членство | Лондонське королівське товариство Прусська академія наук Академія наук НДР Леопольдина Французька академія наук Баварська академія наук Turnerschaft Philippina-Saxoniad |
Партія | Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини |
У шлюбі з | Erika Butenandtd |
Нагороди | ![]() |
![]() |
Біографія
ред.Адольф Бутенандт народився в Лєе (зараз частина міста Бремергафен) в сім'ї гамбурзького бізнесмена Отто Бутенандта. Шкільне навчання пройшло в Бременгафені. Хімію Адольф вивчав під керівництвом лауреата Нобелівської премії з хімії Адольфа Віндауса в Марбурзькому та в Геттінгенському університетах. В останньому отримав PhD ступінь в 1927 році, тема дисертації: «Про хімічну будову ротенону, фізіологічно активної складової частини Derris elliptica» (нім. Über die chemische Konstitution des Rotenons, des physiologisch wirksamen Bestandteils der Derris elliptica).[3]
Адольф Віндаус та Вальтер Шеллер (з фармацевтичної компанії Schering) порадили йому працювати над гормонами екстрагованих з яєчників. Це дослідження привело до відкриття естрону та інших жіночих статевих гормонів, що були виділенні з декількох тисяч літрів сечі.[4][5] За це відкриття Адольфу Бутенандту і була присуджена Нобелівська премія з хімії в 1939 році спільно з Леопольдом Ружичкою, котрий займався дослідженням чоловічих статевих гормонів.
Адольф був одружений з Ерікою Цігнер в 1931 році. У них було сім дітей. Сім'я проживала в Мюнхені.[3]
Примітки
ред.- ↑ Find a Grave — 1996.
- ↑ а б «Наука в Третьому Рейху» [Архівовано 13 червня 2013 у Wayback Machine.], Margit Szöllösi-Janze. Berg Publishers, 2001. ISBN 1-85973-421-9, 9781859734216. Процитовано 16 березня 2010 року.
- ↑ а б в Нобелівська премія з хімії 1939. Адольф Бутенандт. Біографія. Nobel Lectures, Chemistry 1922-1941, Elsevier Publishing Company, Amsterdam, 1966 (англ.) . Nobelprize.org. Архів оригіналу за 8 липня 2013. Процитовано 2 серпня 2010.
- ↑ A. Butenandt (1929). Über „Progynon“ ein krystallisiertes weibliches Sexualhormon. Naturwissenschaften. 17 (45): 78—92. doi:10.1007/BF01506919.(нім.)
- ↑ A. Butenandt (1931). Über die chemische Untersuchung der Sexualhormone. Zeitschrift für Angewandte Chemie. 44 (46): 905—98. doi:10.1002/ange.19310444602.(нім.)
Джерела
ред.- Лауреаты Нобелевской премии. Т. 1 : энциклопедия : пер. с англ.. — Москва : Прогресс, 1992. — 740 с. — ISBN 5010025396.(рос.)
- Нобелівська премія з хімії 1939. Адольф Бутенандт. Біографія [Архівовано 8 липня 2013 у WebCite](англ.)