Самойлов Олександр Володимирович
Олександр Володимирович Самойлов (нар. 29 жовтня 1952, Кемерово, Російська РФСР, СРСР — пом. 9 грудня 2020, Москва, Росія) — радянський і російський актор театру і кіно. Заслужений артист Російської Федерації (1997)[1].
Самойлов Олександр Володимирович | |
---|---|
Народився | 29 жовтня 1952 Кемерово, РРФСР, СРСР |
Помер | 9 грудня 2020 (68 років) Москва, Росія |
Поховання | Ваганьковське кладовище |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | актор, кіноактор |
Alma mater | Державний інститут театрального мистецтва (1977) |
Знання мов | російська |
Роки активності | 1972 — 2020 |
Батько | Самойлов Володимир Якович |
Нагороди | |
IMDb | ID 0759957 |
Біографія
ред.Олександр Самойлов народився 29 жовтня 1952 року в Кемерово. Син народного артиста СРСР Володимира Яковича Самойлова (1924—1999) і актриси Надії Федорівни Самойлової (1923—1999).
Коли Олександр ріс, батьки були зайняті на роботі, і він деякий час навчався в школі для важковиховуваних підлітків.
Закінчив ГИТИС в 1977 році[2].
Працював у театрі ім.Володимира Маяковського, в Московському обласному театрі драми, в Московському обласному драматичному театрі ім. Островського.
З 1994 року перебував у трупі МХАТ ім. М. Горького.
Помер в Москві на 69-му році життя 9 грудня 2020 року після тривалої хвороби[3]. Попередньою причиною смерті Самойлова припускають коронавірус[4].
Відспівування і прощання відбулося 14 грудня в Храмі Живоначальної Трійці в Філімонках. Похований на Ваганьковському кладовищі (ділянка № 24), поруч з батьками[5][6].
Особисте життя
ред.- Перша дружина — Наталія Михайлівна Самойлова (нар.. 15.02.1957), філолог. Син — Олександр (нар. 03.07.1978), актор.
- Друга дружина — Наталія Самойлова. Дочки — Надія (померла в дитинстві), Світлана (нар. 26.06.1982), актриса.
- Третя дружина — Ірина Єгорівна Аверіна (нар. 13.12.1966), актриса. Сини — Володимир (нар. 21.09.1993), актор, Костянтин (нар. 05.12.1995), МСМК з акробатичного рок-н-ролу, Аркадій (нар. 16.12.1998), студент акторського факультету.
Творчість
ред.Ролі в театрі
ред.- «Ящірка» Олександра Володіна — Викрадач[2]
- «Життя Клима Самгіна» Максима Горького — Батько Захар
- «Леді Макбет Мценського повіту» Миколи Лєскова — Сергій
- «Хай живе Королева! Віват!» Роберта Болта — Ріціо
Московський обласний театр драми
- «Єлизавета Англійська» Ф. Брукнера — Граф Ессекс[2]
- «Чоловік жіночого роду» Ж. Ж. Брікер, М. Ласега — Альбер Ламар
Московський обласний драматичний театр імені О. М. Островського
ред.- «Без вини винуваті» Олександра Островського. Режисер: Юрій Григорян — Міловзоров[2]
- «Майстер і Маргарита» Михайла Булгакова. Режисер: Рубен Вартапетов — Берліоз
Московський Художній академічний театр імені М. Горького
ред.Велика сцена
- «Гаряче серце» Олександра Островського. Режисер: Валерій Белякович — Аристарх[2]
- «Біла гвардія» Михайла Булгакова. Режисер: Тетяна Дороніна - Тальберг
- «Контрольний постріл» Юрія Полякова, Станіслава Говорухіна. Режисер: Станіслав Говорухін — Віктор Корабльов
- «Васса Желєзнова» Максима Горького. Режисер: Б. Щедрін — Прохор Храпов
- «Весь Ваш Антоша Чехонте» за Антоном Чеховим. Режисер: Еміль Лотяну — Смирнов
- «Ліс» Олександра Островського. Режисер: Тетяна Дороніна — Щасливцев
- «На дні» Максима Горького. Режисер: Валерій Белякович — Барон
- «Комедіанти пана...» Михайла Булгакова. Режисер: Т. В. Дороніна — Шарлатан
- «Сон в літню ніч» Вільяма Шекспіра. Режисер: В. Р. Белякович — Основа
- «Майстер і Маргарита» М. Булгакова. Режисер: В. Р. Белякович — Каифа
- «Так і буде» Костянтина Симонова. Режисер: Т. В. Дороніна — Іванов
- «Школа лихослів'я» Р. Шерідана. Режисер: В. М. Бейліс — Капітан Рауль
- «Не хочу, щоб ти виходила заміж за принца…» Едуарда Шварца. Режисер: Т. В. Дороніна — П'єтро
- «Дикунки» Олександра Островського. Режисер: Т. В. Дороніна — Михайло Боєв
- «Гамлет» В. Шекспіра. Режисер: В. Р. Белякович — Могильник
- «Вишневий сад» Антона Чехова. Режисер: С. В. Данченко — Епиходов, Перехожий
- «У пошуках радості» В. С. Розова. Режисер: А. І. Дмитрієв — Іван Микитович Лапшин
- «На всякого мудреця досить простоти» Олександра Островського. Режисер: В. М. Бейліс — Григорій
- "Батьки і діти " Івана Тургенєва. Режисер: А. І. Дмитрієв — Микола Петрович Кірсанов
- «Лавр» Е. Водолазкіна. Режисер: Е. Бояков, С. Глазков — Юродивий Короп, Архієпископ Ростовський, Ярославський і Білозерський Іона
- «Вишневий сад» А. П. Чехова. Режисер: С. Данченко, режисер реконструкції: В. Кементьев — Фірс
Мала сцена
- «Наполеон в Кремлі» Володимира Малягіна. Режисер: Микола Пеньков — маршал Ней[2]
- «В очікуванні щастя» Антона Чехова. Режисер: А. Дмитрієв — Піскарьов
- «Висотка» Ю. І. Харламова. Режисер: А. С. Васильєв — Курт
- «Історія лицаря» О. Ю. Непомнящого. Режисер: О. Ю. Непомнящий — Прем'єр-міністр
Ролі в кіно
ред.- 1972 — Зимородок — Зимородок, Сергій в молодості
- 1974 — Романс про закоханих — середній брат Сергія
- 1976 — Син голови — Олексій Русак
- 1978 — Сьогодні або ніколи — Олександр Борисович Вількін
- 1978 — Узбіччя — Димка
- 1980 — Сицилійський захист — Андрій Миколайович Панов
- 1981 — (Ніч на четвертому колі — фільм загублений)
- 1982 — Бій на перехресті — Тарелкін
- 1983 — Висока проба — Буділовський
- 1984 — Закон зимівлі — будівельник порту
- 1987 — Сильніше за всіх інших велінь
- 1993 — Душа моя, Марія
- 2001 — Підозра
- 2001 — Борода в окулярах і бородавочник — Листоноша
- 2002 — Жіноча логіка — Леонід Валентинович Волоцький
- 2003 — Дві долі — Бутусов
- 2003 — Життя одна — моряк
- 2003 — Сель
- 2003 — Сібірочка — Корнєєв, городовий
- 2004 — Лісова царівна — Воєвода
- 2004 — Багатство — Трушин
- 2004 — На безіменній висоті — Нефьодов
- 2004 — На розі, у Патріарших 4 — Михалич
- 2004 — Карусель — Соломін
- 2004 — Кавалери морської зірки
- 2004 — Близнюки — Єгор Шемягін
- 2004 — Марш Турецького 4 — голова авіакоміссії (серія «Він обіцяв повернутися»)
- 2004 — 2013 — Кулагін і партнери
- 2005 — Дві долі 2 — Борис Бутусов
- 2005 — Дві долі 3 — Борис Бутусов
- 2005 — Полювання на асфальті
- 2005 — МУР є МУР 3
- 2005 — Аеропорт — Ботанік
- 2006 — Солдати 8 — прапорщик Старосюк з продскладу
- 2007 — Своя команда — Сергій Вікторович
- 2007 — Слід — дивний Вадик
- 2007 — Час Волкова — Федір Густавович Кампі, фокусник (серія «Фокус не вдався»)
- 2007 — Слуга Государевий — Російський офіцер
- 2007 — Любов на вістрі ножа — тамада на весіллі
- 2007 — Кривава Мері
- 2007 — Закон і порядок: Відділ оперативних розслідувань — батько підозрюваного
- 2007 — Громадянин начальник 3 — Жаров Василь Іванович
- 2007 — Гонка за щастям — Ілліч, досвідчений автомеханік
- 2008 — Знахар — слідчий Муха Володимир Володимирович
- 2008 — Я лечу — Микола Латухін
- 2008 — Слабкості сильної жінки
- 2008 — Дар Божий — суддя
- 2008 — Візьми мене з собою
- 2009 — Солдати 16. Дембель неминучий — Іван Семенович Балига
- 2009 — Пригоди нотаріуса Неглінцева
- 2009 — Глухар. Приходь, Новий рік! — бомж Чалий
- 2009 — Вольф Мессінг: бачив крізь час — Дормидонт
- 2009 — Повернення мушкетерів, або Скарби кардинала Мазаріні
- 2010 — Час Волкова — Ентоні Вольф
- 2010 — Тухачевський. Змова маршала — Семен Будьонний
- 2010 — Стройбатя — полковник Громов
- 2010 — Столиця гріха — Сундуков, батько Стефані
- 2010 — Круїз — Матвій Лукін
- 2011 — Дикий 2 — генерал з Москви
- 2013 — Балабол — батько Сани Балабіна
- 2014 — Втікачі — Шкандиба, мисливець за втікачами каторжанами
- 2017 — Оперета капітана Крутова — Іван Петрович Матвєєв, народний артист, «брила російської драми»
- 2018 — Скіф — Троян
- 2018 — Балабол-2 — батько Сани Балабіна
- 2019 — Балабол-3 — батько Сани Балабіна
- 2020 — Вовк — Будьонний
Примітки
ред.- ↑ Почётное звание присвоено указом президента России № 1240 от 19.11.1997
- ↑ а б в г д е Александр Владимирович Самойлов на сайте МХАТ им. М. Горького. Архів оригіналу за 26 вересня 2020. Процитовано 29 липня 2021.
- ↑ Умер актёр Александр Самойлов. ТАСС. Процитовано 9 грудня 2020.
- ↑ Названа предварительная причина смерти актера Александра Самойлова. Архів оригіналу за 6 березня 2021. Процитовано 29 липня 2021.
- ↑ Похороны Александра Владимировича Самойлова состоятся 14 декабря. Архів оригіналу за 25 лютого 2021. Процитовано 29 липня 2021.
- ↑ Похороны актера Александра Самойлова состоятся в Москве в понедельник — Общество — РИАМО