Рудольф Панвіц
Рудольф Панвіц (27 травня 1881, Кросно-на-Одері, Провінція Бранденбург, Прусія — 23 березня 1969, Астано, Тічино, Швейцарія) — німецький письменник, поет і філософ. Погляди Панвіца поєднували натурфілософію, ніцшеанство, пан-європейський романтизм. Запровадив поняття постмодерну.
Рудольф Панвіц | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Народився | 27 травня 1881[1][2][…] Кросно-Оджанське, Німецька імперія | |||
Помер | 23 березня 1969[1][2] (87 років) Астано, Subdistrict Sessad, округ Лугано, Тічино, Швейцарія | |||
Країна | ![]() | |||
Діяльність | поет, письменник, філософ, драматург | |||
Членство | Німецька академія мови і поезії | |||
Нагороди | ||||
| ||||
![]() | ||||
Біографія
ред.Навчався германістики, філософії, класичної філології і санскриту в Марбурзі і Берліні. Зазнав глибокого впливу Ніцше. Був близький до кола Стефана Ґеорґе. У 1904 став одним із засновників журналу Харон (1904—1914), який виступав з критикою натуралізму і прокладав шляхи німецькому експресіонізму. У 1921—1948 жив неподалік від Дубровника, на маленькому острові Колочеп, одному з Елафітскіх островів, потім у Швейцарії. Популярність в інтелектуальних колах Європи мала серія його есеїстичних книг, присвячених кризі культури. В одній з них, що так і називалась «Криза європейської культури» (1917), він ввів поняття постмодерну, що стало багато пізніше знаменитим.
Листувався з Гуґо Гофмансталем, Ґергартом Гауптманом, Альбертом Вервеєм (перекладав вірші останнього). У 1948 мав зустріч з Германом Гессе, що переросла у багатолітню дружбу з автором «Степового вовка».
Творчість
ред.Виступав як поет, есеїст, філософ культури, тлумач античної та німецької міфології.
Твори
ред.Вірші та поеми
ред.- Prometheus (1902, поема)
- Urblick (1926)
- Hymnen aus Widars Wiederkehr (1927)
- König Laurin (1956, поема)
- Wasser wird sich ballen (1963)
Есе, філософські праці
ред.- Der Volksschullehrer und die deutsche Sprache (1907)
- Der Volksschullehrer und die deutsche Kultur (1909)
- Zur Formenkunde der Kirche (1912)
- Dionysische Tragödien (1913)
- Die Freiheit des Menschen (1917)
- Die Krisis der europaeischen Kultur (1917)
- Deutschland und Europa (1918)
- Baldurs Tod (1919)
- Das Kind Aion. Der Erste Ring oder Der Ring der Zeit (1919)
- Faustus und Helena (1920)
- Aus dem Chaos zur Gemeinschaft (1921)
- Orplid (1923)
- Kosmos Atheos (1926)
- Die deutsche Idee Europa (1931)
- Lebenshilfe (1938)
- Nietzsche und die Verwandlung des Menschen (1940)
- Das Weltalter und die Politik (1948)
- Der Nihilismus und die werdende Welt (1951)
- Beiträge zu einer europäischen Kultur (1954)
- Kommunismus, Faschismus, Demokratie (1961)
Визнання
ред.У 1952 обраний членом Німецької академія мови і поезії. Його було нагороджено Німецьким хрестом заслуги, Преміями Шиллера та Андреаса Ґрифіуса.
Примітки
ред.- ↑ а б Deutsche Nationalbibliothek Record #118739166 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ SNAC — 2010.