Музей історії Бурятії
Музей історії Бурятії імені М. М. Хангалова (бур. М. Н. Хангаловай нэрэмжэтэ Тγγхын музей) — історичний музей в місті Улан-Уде, Республіка Бурятія.
Музей історії Бурятії імені М. М. Хангалова | |
---|---|
51°49′54″ пн. ш. 107°35′17″ сх. д. / 51.83194444002777601° пн. ш. 107.58805560002778634° сх. д. | |
Тип | музей |
Назва на честь | Матвій Хангалов |
Країна | ![]() |
Засновано | 1923 год |
Директор | Бороноєва Тетяна Анатоліївна |
Сайт | muzeyrb.ru/mhistory/ |
![]() | |
![]() |
Історія
ред.9 травня 1919 року відбулося перше засідання «Товариства вивчення Прибайкалля», при якому був створений музей[1]. Одним із перших експонатів музею був настінний годинник декабриста М. О. Бестужева, якbq він зібрав під час каторги в Петровському заводі.
У 1921 році в будівлі колишнього Реального училища (вул. Леніна, 11) відкрився Прибайкальський обласний музей[2]. У 1923 році Постановою Бурятського революційного комітету під керівництвом М. М. Єрбанова музей був реорганізований в Бурят-Монгольський національний музей (Верхньоудинський краєзнавчий музей).
Музей розпочав роботу на початку квітня 1924 року. Експозиція займала три кімнати[3]. У музей були передані експонати Бурвисткома, а також експонати Бурят-Монгольської АРСР на Всеросійській сільськогосподарській і кустарно-промисловій виставці[4]. Колекція музею була поділена на три розділи: культурно-історичний, природно-історичний та суспільно-економічний. З 18 травня по 15 вересня 1924 р. музейні фонди поповнилися 1199 предметами[5]. Восени 1924 року музей розпочав переїзд в будівлю колишнього торгового пасажу купця Второва (вул. Леніна, 21, м. Улан-Уде)[6].
З 18 по 23 травня 1930 року в музеї пройшла перша в Бурятії виставка предметів боністики і поштових марок. Всього було виставлено до 1 000 бон і 400 марок[7].
12 липня 1983 року в Улан-Уде почав працювати Музей природи Бурятії, створений на базі відділу природи Верхньоудинського краєзнавчого музею.
З 2011 року Музей історії Бурятії включений до складу Державної автономної установи культури РБ «Національний музей Республіки Бурятія».
Тематичні блоки експозиції музею
ред.- Етногенез бурятської народності. Археологічні, лінгвістичні, етнографічні та інші джерела.
- Етнографія корінних етносів: бурятів та евенків.
- Російське населення Бурятії: склад населення, господарська діяльність, міста.
- Адміністративна система управління в Сибіру.
- Просвітництво і культура Бурятії в XVIII—XIX століттях.
- Діячі освіти і науки.
- Революції 1905 і 1917 років, громадянська війна, персоналії, національні рухи.
- Освіта Бурят-Монгольської АРСР.
- Радянський період.
Колекції музею
ред.Площа приміщень для фондового зберігання — 462 кв.м. Загальна площа музею для зберігання і показу колекцій — 1600 кв. м.
У колекціях музею зберігається понад 100 тисяч одиниць зберігання. Групи колекцій:
- Археологічна (почала формуватися до створення музею).
- Нумізматична. Понад 2000 предметів в колекції медалей.
- Етнографічна.
- Релігійна: шаманізм, буддизм, православ'я (почала формуватися в 1930-ті роки).
- Рідкісних книг (почала формуватися в 1930-ті роки). У 1979 році фонд рідкісних книг було виділено з бібліотеки музею.
- Документальна. 7562 одиниць зберігання документів з середини XIX століття по 1999 рік.
- Фотодокументальна. 7875 одиниць зберігання фотодокументів з 1870 року по 1988 рік.
- Фонодокументальна. Грамплатівки із записами російських народних пісень, романсів, вальсів, арій з опер у виконанні І. С. Козловського, С. Я. Лемешева, Ф. І. Шаляпіна та ін.
- Кінодокументальна. 714 одиниць зберігання кінодокументів з 1930 року по 1989 рік. Документальні фільми про побут, життя бурятів та евенків[8].
- Живопис, графіка, предмети сучасності.
У 1992 році, після виходу Постанови Ради Міністрів СРСР від 29 грудня 1990 року, православним храмам були передані 490 культових предмети.
До 1995 року колекції музею зберігалися в будівлі Одігітріївського собору. У 1995 році вийшла постанова Уряду Республіки Бурятія щодо поступової передачі будівлі собору Російській православній церкві. Переїзд музею в сучасну будівлю тривав до 1999 року.
Фонди особистого походження
ред.- Фонд О. Д. Старцева: Листи і фотографії, в тому числі японських майстрів.
- Архів В. П. Гірченка: Рукописи, статті, газетні вирізки, тексти виступів на конференціях, листи, фотографії та ін..
- Фонд М. М. Хангалова: щоденники із записами про експедиції за 1911—1917 роки, фотографії, посвідчення, список друкованих праць, квитанції, альбом з малюнками його дочки Софії та ін..
- Фонд першого бурятського вченого, професора, історика, сходознавця Доржи Банзарова.
Окремі експонати
ред.- У музеї зібрана колекція костюмів і масок містерії Цам.
- Рукопис епосу Гесер у викладі бурятського оповідача Папи Тушемілова.
Відомі співробітники
ред.- Бажеєв, Даніїл Гаврилович (1907—1981) — історик, співробітник і директор музею з 1936 по 1941 рік й після Великої Вітчизняної війни.
- Хамзіна, Євгенія Олексіївна (1929—2015) — радянський і російський археолог, педагог, заслужений працівник культури Бурятської АРСР. Працювала в музеї на початку 1950-х.
Проекти музею
ред.Юрта улігершина
ред.Інтерактивне заняття проводиться у цій бурятської юрті (hееи гер). Улігершин розповість дітям про культуру та традиції бурят, легенди, перекази та народні казки. У реалізації проекту вирішуються наступні завдання, актуальні на сьогодні: демонстрація і показ матеріальної та духовної культури, збереження бурятської мови і традиційної культури, залучення підростаючого покоління до історії, культури, фольклорної спадщини свого народу, демонстрація історико-культурної спадщини Бурятії в умовах розвитку туризму та туристичної галузі.
Жителям міста, республіки, особливо дітям, а також туристам і гостям Бурятії буде цікаво поговорити з улігершинами на будь-яку тему, наприклад, щодо родоводів, традиційної культури, фольклору та краєзнавства, пройти майстер-клас по грі на морінхурі і лімбі, дізнатися багато цікавого про бурятські головоломки, традиційну їжу бурятів і т. д.. Родзинкою проекту є виконання улігера «Гесер».
Див. також
ред.Примітки
ред.- ↑ О Обществе изучения Прибайкалья.//Прибайкальская жизнь.11 ноября 1919
- ↑ Бажин Краевой музей Бурреспублики//Бурят-Монгольская правда. № 50 (148) 1 марта 1924 года стр 4.
- ↑ Краевой музей//Бурят-Монгольская правда. № 152 (250) 9 июля 1924 года. стр. 3
- ↑ {{{Заголовок}}}. — Улан-Удэ : Изд-во БНЦ СО РАН, 2011. — Т. 3. XX—XXI вв. — С. 154—155. — ISBN 978-5-7925-0329-8.
- ↑ Краевой музей Б-М Республики//Бурят-Монгольская правда. № 218 30 сентября 1924 года. стр. 4
- ↑ Музей переводится//Бурят-Монгольская правда. № 211 (309) 21 сентября 1924 года. стр. 4
- ↑ М. Ис Выставка бон и марок в Верхнеудинске \\ Советский коллекционер, 1930, № 6, с.142.
- ↑ Архивные документы в библиотеках и музеях Российской Федерации. Музей истории Бурятии. Архів оригіналу за 20 серпня 2009. Процитовано 24 вересня 2009.
Література
ред.- Збірник статей // Музей історії Бурятії імені М. М. Хангалова - Улан-Уде, 1999.
Посилання
ред.Сторінка музею на сайті Національного музею Республіки Бурятія [Архівовано 28 листопада 2019 у Wayback Machine.]