Молдавський Давид Мойсейович
Дави́д Мойсе́йович Молда́вський (? — 1914) — уродженець м. Полтави, промисловець, меценат, суспільний діяч. Власник млина, винокурного та цукрового заводів. Гласний міської думи[1].
У 1883 році купець першої гільдії Давид Мойсейович Молдавський будує паровий млин, у 1884 році — розширює борошномельне виробництво, збудувавши ще один корпус вальцевої мельниці. До початку ХХ сторіччя його млин випускав до мільйона пудів за рік. Розширюючи свою діяльність, промисловець у 1885 році відкриває в районі Панянки винокурний завод продуктивністю до 80 000 відер горілки на рік. З моменту відкриття залізничного руху купець підводить залізничну гілку на свій борошномельний завод, що дозволяє йому продавати товар по території всієї імперії[2].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/%D0%84%D0%B2%D1%80%D0%B5%D0%B9%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%B0%D1%80%D0%BD%D1%8F.jpg/220px-%D0%84%D0%B2%D1%80%D0%B5%D0%B9%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%B0%D1%80%D0%BD%D1%8F.jpg)
меценат: Давид М. Молдавський
На підприємствах Молдавського працювало понад 200 робітників різних національностей.
У 1909 році заснував у місті богадільню на 20 ліжок, надавши для неї ділянку землі, будинок, гроші на утримання. Таку ж богадільню влаштував і для єврейського населення. Крім того, на свої кошти збудував і утримував єврейську лікарню, матеріально допомагав навчальному закладу Талмуд-тора[3].
За статистичними даними, на 1911 рік Давид Молдавський був відомим суспільним діячем — гласним міської думи, міським суддею 3-ї ділянки, головою правління Полтавського товариства взаємного кредиту купців і промисловців. Відомий своєю благодійністю, він виділяв кошти на будівництво суспільно корисних та культових споруд[4].
Примітки
ред.- ↑ Мучник, Анатолій (2005). Євреї і Полтавщина. Історія... Імена... Долі... (Українська) . Полтава: Оріяна. с. 67.
- ↑ Справочная книга Полтавской губернии на 1900 г. ДАПО. с. 82.
- ↑ Гладыш К. В., Цирульник Е. З (1996). Полтава. Памятники еврейской культуры (Російська) . Полтава: Полтавський краєзнавчий музей. с. 47.
- ↑ Справочная книга по полтавской губернии на 1911 г. ДАПО. с. 37, 55, 62.