Еолійський діалект
Еолійський діалект (Αἰολικός; званий також Лесбоська грецька) — лінгвістичний термін для позначення архаїчних грецьких субдіалектів, на яких говорили жителі Беотії (район центральної Греції), Еоліда (на заході Малої Азії), о-ва Лесбос (біля Малої Азії) та інших грецьких колоній.
Еолійський діалект зберіг безліч архаїзмів в порівнянні з іншими давньогрецькими діалектами (напр. Іонійсько-аттичним, дорійським, північно-західним і аркадо-кіпрським), однак і розвинув багато інновацій.
Еолійський діалект відомий як мова творів Сапфо і Алкея з Мітилени. Еолійська поезія найчастіше використовувала чотири класичних розміри, відомі як «еолійська метризована силабіка»: гліконей (основна еолійська строфа), фалеків вірш, сапфічний вірш і алкеїв вірш (всі розміри названі по іменах поетів).
Посилання
ред.- Беотійський діалект; Лесбоський діалект // 297 Енциклопедичний словник класичних мов / Л. Л. Звонська, Н. В. Корольова, О. В. Лазер-Паньків та ін. ; за ред. Л. Л. Звонської. — 2-ге вид. випр. і допов. — К. : ВПЦ «Київський університет», 2017. — С. 65; 297. — ISBN 978-966-439-921-7.