Ів Аллегре
Ів Едуа́р Аллегре́ (фр. Yves Édouard Allégret; 13 жовтня 1907, Аньєр-сюр-Сен, О-де-Сен, Франція — 31 січня 1987, Париж, Франція) — французький кінорежисер та сценарист. Молодший брат кінорежисера Марка Аллегере.
Ів Аллегре | |
---|---|
фр. Yves Allégret | |
![]() | |
Ім'я при народженні | Ів Едуар Аллегре (фр. Yves Édouard Allégret) |
Дата народження | 13 жовтня 1905[1] |
Місце народження | Аньєр-сюр-Сен, Франція[1] |
Дата смерті | 31 січня 1987[1] (81 рік) |
Місце смерті | Жуар-Поншартрен[1] |
Поховання | Жуар-Поншартрен |
Громадянство | ![]() |
Професія | кінорежисер, сценарист |
Роки активності | 1929—1987 |
Дружина | Рене Нав'є Симона Синьйоре (1944-1949) Мішель Корду[fr] |
Діти | Катрін Аллегре |
IMDb | ID 0001905 |
Нагороди та премії | |
Почесний «Сезар» (1987) | |
![]() ![]() |
Біографія
ред.Ів Едуар Аллегре народився 13 жовтня 1907 року в сім'ї пастора Елі Аллегре (1865—1940) та Сусанне Ергардт, молодший брат кінорежисера Марка Аллегре. Навчався в ліцеї Жансон в Сайї, потім вивчав право і, отримавши диплом, поступив на літературний факультет, якого так і не закінчив.
У кіно з 1929 року, починав асистентом режисерів Ж. Ренуара, А. Дженіни і свого брата М. Аллегре. Деякий час був пов'язаний з троцькістами, входив до складу «синьоблузної» групи «Жовтень», з якою в 1933-му гастролював в СРСР. У 1932 зняв короткометражний документальний фільм «Тенерифе», знімав також спільно з Жаном Ораншем рекламні фільми. Свою першу повнометражну стрічку — «Ангел Тобі» (фр. Tobie est un ange) Ів Аллегре зняв у 1941 році, але ця стрічка загинула під час пожежі. У 1942 він під псевдонімом Ів Шамплейн зняв фільм «Двоє боязких» (фр. Les Deux Timides).
Повноцінна режисерська кар'єра Іва Аллегре почалася лише після Другої світової війни у 1946 році, коли він зняв стрічку «Демони світанку», що прославляла подвиги французьких десантників під час Другої світової війни. Наступні фільми режисера — «Деде з Антверпена» (1948), «Такий чарівний маленький пляж» (1949), «Манеж» (1950) — зображували самотніх людей, що переживають трагічний розлад з жорстокою дійсністю. Потім у творчості Аллегре посилюються соціальні та гуманістичні мотиви. У фільмі «Дива трапляються лише раз» (1951) показаний зв'язок особистої драми героїв із загальною драмою війни, у фільмі «Шкіряний ніс» (1951) засуджується лицемірне відношення суспільства до молоді. У 1953 році Аллегре поставив у Мексиці (за оригінальним сценарієм Жана-Поля Сартра «Чума» 1943 року) фільм «Гордії» (1953) — про лікаря, що спився, якому любов і співчуття до бід простих людей допомагають впоратися з недугою. У фільмах «Найкраща доля» (1956) і «Жерміналь» за Емілем Золя (1963) звучить тема солідарності трудящих.
У 1956 році друг Іва Аллегре актор Жан-Клод Бріалі познайомив його з Аленом Делоном, який збирався поїхати за контрактом до Голлівуду, але Аллегре умовив Делона почати акторську кар'єру на батьківщині, запропонувавши йому невелику роль у своєму новому фільмі" Коли втручається жінка[fr]". З приводу кандидатури Делона у Аллегре виник конфлікт з продюсерами фільму: продюсери віддавали перевагу популярному в ті роки Анрі Видалю, Аллегре ж зняв Делона. Конфлікт врешті вирішила виконавиця головної ролі, Едвіж Фейєр. Подивившись проби майбутнього актора, вона зуміла переконати продюсерів у тому, що в Делоні є «щось більше, ніж обіцяла його бездоганна зовнішність», і Делон був затверджений.
Ів Аллегре знімав також фільми популярних жанрів: «Мадемуазель Нітуш» (1954), «Оазис» (1954), «Джонні Банко» (1967), «Не кусайся, тебе люблять» (1976).
Особисте життя
ред.Ів Аллегре був одружений з Рене Нав'є (розлучилися), у цьому шлюбі мав сина Жиля Аллегре (1936—1955), який почав зніматися в кіно під псевдонімом Жиль Галліон, загинув у 1955 році в автокатастрофі.
З 1944 по 1949 роки Аллегре був одружений з Симоною Синьоре, донька Катрін Аллегре також стала кіноакторкою.
Остання дружина Іва Аллегре — акторка Мішель Корду[fr] (1920—1987) знімалася в кількох його фільмах, у тому числі «Гордії» (1953). Ів Аллегре і Мішель Корду поховані разом в Жуар-Поншартен (у департаменті Івлін біля Парижа), де вони мешкали.
Фільмографія
ред.Рік | Назва українською | Оригінальна назва | Режисер | Сценарист | |
---|---|---|---|---|---|
1937 | Вам нічого сказати? | Vous n'avez rien à déclarer? | |||
1937 | к/м | Ардеш | L'Ardèche | ||
1937 | Той, хто виграє | Le gagnant | |||
1939 | к/м | Дівчата Франції | Jeunes filles de France | ||
1940 | Ангел Тобі | Tobie est un ange | |||
1943 | Двоє боязких | Les deux timides | |||
1945 | Скринька снів | La boîte aux rêves | |||
1946 | Демони світанку | Les démons de l'aube | |||
1948 | Деде з Антверпена | Dédée d'Anvers | |||
1948 | Такий красивий маленький пляж | Une si jolie petite plage | |||
1950 | Манеж | Manèges | |||
1951 | Дива трапляються лише раз | Les miracles n'ont lieu qu'une fois | |||
1952 | Шкіряний ніс | Nez de cuir | |||
1952 | Сім смертних гріхів (новела «Хіть») | Les sept péchés capitaux | |||
1952 | Божевілля молодості | La jeune folle | |||
1953 | Гордії | Les orgueilleux | |||
1954 | Мадемуазель Нітуш | Mam'zelle Nitouche | |||
1955 | Оазис | Oasis | |||
1955 | Найкращі роки | La meilleure part | |||
1957 | Бережіться, дівчатка! | Méfiez-vous, fillettes! | |||
1957 | Коли втручається жінка | Quand la femme s'en mêle | |||
1958 | Дівчина з Гамбурга | La fille de Hambourg | |||
1959 | Амбітний | L'ambitieuse | |||
1960 | Собачий пікнік | Chien de pique | |||
1962 | Терор у савані | Konga Yo | |||
1963 | Жерміналь | Germinal | |||
1967 | Джонні Банко | Johnny Banco | |||
1967-1990 | т/с | Розслідування комісара Мегре | Les enquêtes du commissaire Maigret | ||
1970 | Вторгнення | L'invasion | |||
1973 | т/с | Насіння кропиви | Graine d'ortie | ||
1976 | Не кусайся, тебе люблять | Mords pas, on t'aime! |
Визнання
ред.Рік | Категорія | Фільм | Результат |
---|---|---|---|
Венеційський міжнародний кінофестиваль | |||
1948 | Міжнародний Гран-прі | Деде з Антверпена | Номінація |
1953 | Золотий лев | Гордії | Номінація |
Бронзовий лев | Перемога | ||
Міжнародний кінофестиваль у Карлових Варах | |||
1956 | Приз за найкращу режисуру | Найкращі роки | Перемога |
Каннський міжнародний кінофестиваль | |||
1962 | Золота пальмова гілка | Терор у савані | Номінація |
Премія «Сезар» | |||
1987 | Почесний «Сезар» (посмертно) | Перемога |
Примітки
ред.Джерела
ред.- АЛЛЕГРЕ, Ив // Кинословарь. В 2 т. / гл. ред. С. Ю. Юткевич. — М. : «Советская энциклопедия», 1966. — Т. 1 : А — Л.— С. 58 (рос.)
- Лепроон, Пьер. Современные французские режиссёры, перевод с французского. — М. : Издательство иностранной литературы, 1960.
Посилання
ред.- Ів Аллегре на сайті IMDb (англ.)
- Ів Аллегре на сайті AlloCiné (фр.)