Ладигін Микола Іванович
Микола Іванович Ладигін | ||||
---|---|---|---|---|
Николай Иванович Ладыгин | ||||
![]() | ||||
Народився | 11 (24) квітня 1903 або 1903[1] Рославль, Смоленська губернія, Російська імперія | |||
Помер | 23 травня 1975 або 1975[1] Тамбов, РРФСР, СРСР | |||
Громадянство | ![]() | |||
Національність | росіянин | |||
Діяльність | поет | |||
Мова творів | російська | |||
Напрямок | паліндроми | |||
Жанр | вірші, поеми | |||
Magnum opus | «Золото лоз» (1993) | |||
Сайт: tstu.ru/win/kultur/literary/lad/ladtitul.htm | ||||
| ||||
Мико́ла Іва́нович Лади́гін (* 24 квітня 1903, Рославль, Смоленської губернії — † 1975, Тамбов) — російський поет-паліндроміст[2].
Біографічні відомості
ред.Народився в сім'ї бджоляра Івана Матвійовича Ладигіна (1870—1941). Мати — Надія Павлівна Халіпіна (1876—1929). Мав двох братів — Олександра та Костянтина, трьох сестер — Наталію, Анну, Надію.
Початкову освіту здобув у домі батьків, які прилучили його до читання. Потім навчався у міській гімназії, відомої тим, що в ній свого часу навчався скульптор Сергій Коненков. З першого класу улюбленими предметами Ладигіна стали російська словесність і малювання.
Захопившись живописом, Ладигін у перші роки радянської влади недовго навчався в Петроградському художньому училищі, але через фінансову скруту покинув навчання. Потім працював у Рославлі столяром, різноробом, художником-оформлювачем.
1930 року Микола Ладигін у Москві закінчив курси техніка-розвідувача залізниць. Після цього брав участь в еспедиціях на Урал. Далі працював у Білорусі. Про свої мандрівки написав поему (втрачено під час війни).
1932 року Ладигін потрапив в аварію, зламав ногу й став інвалідом, оскільки неправильно зрослися кістки. Тож Миколі Івановичу довелося покинути звичну роботу. Одного разу Ладигін зробив копію картини Ісака Бродського «Розстріл бакинських комісарів». Про репродукцію схвально відгукнулися в міській раді Рославля та купили картину.
Від початку 1950-х років і до смерті жив у Тамбові[3]. Там як художник брав участь у міських виставках.
Творчість
ред.Останнє десятиліття свого життя Ладигін присвятив оригінальній поетичній творчості у формі паліндромів. Після окремих експериментів Валерія Брюсова, Велимира Хлєбникова, Семена Кірсанова Ладигін став першим російським автором, який цілеспрямовано працював над цією формою.
Вірші-паліндроми Ладигіна різноманітні за змістом, але переважає пейзажна лірика. Опублікована 1993 року збірка паліндромів Ладигіна «Золото лоз» започаткувала видання паліндромів у Росії.
До сторіччя з дня народження поета видано дві його книжки: «И лад и дали» (Москва, 2002), «И жар и миражи» (Тамбов, 2003).
Література
ред.- Николай Иванович Ладыгин (1903—1975): библиогр. указ. : к 115-летию со дня рождения / Упр. культуры и арх. дела Тамб. обл., ТОГБУК «Тамб. обл. универс. науч. б-ка им. А. С. Пушкина»; сост.: Н. Н. Трусова; ред. И. В. Стяблина; отв. за вып. Л. Н. Патрина. — Тамбов: Цифра, 2018
Примітки
ред.- ↑ а б Czech National Authority Database
- ↑ Климкова Анастасия | | Журнал «Литература» № 13/2003. lit.1sept.ru. Архів оригіналу за 27 липня 2020. Процитовано 17 січня 2022.
- ↑ Я родился в пьянваре / / Независимая газета. www.ng.ru. Архів оригіналу за 27 липня 2020. Процитовано 17 січня 2022.
Посилання
ред.- Поет і художник Микола Ладигін [Архівовано 12 січня 2008 у Wayback Machine.](рос.)
- Борис Ладигін. Про мого батька та життя нашої сім'ї [Архівовано 23 вересня 2009 у Wayback Machine.](рос.)