Коломієць Олександр Олександрович
Олекса́ндр Олекса́ндрович Коломі́єць (24 жовтня 1989, с. Драбівці, Золотоніський район, Черкаська область — 7 грудня 2018, Богданівка, Волноваський район, Донецька область) — український військовик, молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни[1].
Олександр Коломієць | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Загальна інформація | |
Народження | 24 жовтня 1989 Драбівці |
Смерть | 7 грудня 2018 (29 років) Богданівка |
Псевдо | «Карампуча» |
Військова служба | |
Роки служби | 2014—2015; 2016—2018 |
Приналежність | ![]() |
Вид ЗС | ![]() |
Рід військ | ![]() |
Формування | |
Війни / битви | |
Нагороди та відзнаки | |
Життєпис
ред.Народився 24 жовтня 1989 року у селі Драбівці (Золотоніський район, Черкаська область); мешкав у селі Маркізівка. 2007 року закінчив Драбівецький НВК. Працював охоронцем у фірмі «Агротрейд», після проходження строкової служби в 72-й бригаді, працював охоронцем у різних фірмах міста Черкаси до липня 2014 року.
В часі війни — молодший сержант, заступник командира бойової машини — навідник-оператор БМП-2 1-го відділення гірсько-штурмового взводу 2-ї роти 2-го батальйону 128-ї бригади; з 31 липня 2014 року до жовтня 2015-го служив за мобілізацією. У боях за Дебальцеве зазнав контузії, після лікування боронив Станицю Луганську. 31 березня 2016 року підписав контракт.
7 грудня 2018 року загинув увечері від смертельного кульового поранення (постріл снайпера) під час виконання бойового завдання на спостережному посту поблизу села Богданівка (Волноваський район)[2].
10 грудня 2018 року похований у селі Маркізівка.
Без Олександра залишилися батьки і сестра.
Нагороди та вшанування
ред.- Указом Президента України № 47/2019 від 28 лютого 2019 року «за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, зразкового виконання військового обов'язку» — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно)[3].
- Відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції».
- «Дебальцевський Хрест».
- Нагрудний знак «Гідність та Честь».
- Почесна відзнака «Холодний Яр».
- Почесна відзнака «За заслуги перед Черкащиною» (посмертно).
- На фасаді школи в с. Драбівці, де навчався Олександр, встановлено меморіальну таблицю в пам'ять про нього.
- Вшановується в меморіальному комплексі «Зала пам'яті», в щоденному ранковому церемоніалі 7 грудня[4][5].
Галерея
ред.-
Меморіальна дошка Олександру Коломійцю на фасаді школи у с. Драбівці
-
Могила Олександра Коломійця у с. Маркизівка
Примітки
ред.- ↑ На Черкащині в останню путь провели 29-річного бійця Олександра Коломійця. Архів оригіналу за 11 грудня 2018. Процитовано 5 вересня 2019.
- ↑ На Приазов'ї від ворожої кулі загинув черкащанин Олександр Коломієць зі 128 огшбр. Архів оригіналу за 2 серпня 2019. Процитовано 5 вересня 2019.
- ↑ Указ Президента України від 28 лютого 2019 року № 47/2019 «Про відзначення державними нагородами України»
- ↑ В Міноборони вшанували загиблих Українських захисників. mil.gov.ua. Офіційний сайт Міністерства оборони України. Архів оригіналу за 7 грудня 2021. Процитовано 7 грудня 2021.
- ↑ Ранковий церемоніал вшанування загиблих українських героїв 7 грудня на YouTube
Джерела
ред.- Коломієць Олександр Олександрович [Архівовано 5 вересня 2019 у Wayback Machine.] // Книга пам'яті.