Список послів Перу в Німеччині
Надзвичайний та Повноважний Посол Перу у Федеративній Республіці Німеччина є офіційним представником Республіки Перу при Федеративній Республіці Німеччина.
Посол Перу у Федеративній Республіці Німеччина | |
---|---|
![]() | |
Ministry of Foreign Affairs Mohrenstraße 42, Berlin | |
Призначає | Президент Перу |
Приводить до посади | Педро Хосе Кальдерон |
Створення | 13 січня 1871 (у якості Повноважного Міністра,) |
Вебсайт | Embassy of Peru in Germany |
Перу офіційно встановило двосторонні відносини ще з попередниками сучасної Німеччини у 1828 році,[1] зокрема з Північнонімецьким союзом у 1870 році (на заміну якому згодом прийшла Німецька імперія)[2] та з того часу підтримувало дипломатичні відносини, окрім двох випадків, коли Перу розривало свої відносини: 5 жовтня 1917 року, внаслідок Першої світової війни (пізніше відновлено з Веймарською республікою 28 травня 1920 року)[3][4][5] та 24 січня 1942 року, внаслідок оголошення Німецьким рейхом війни проти Сполучених Штатів під час Другої світової війни.
Після Другої світової війни відносини були відновлені 31 січня 1951 року з Федеративною Республікою Німеччина.[6][7]Після перуанського перевороту 1968 року та встановлення Революційного уряду Хуана Веласко Альварадо відносини з Німецькою Демократичною Республікою також були встановлені 28 грудня 1972 року.[8][9][10]
Список представників
ред.Ім'я | Портрет | Початок терміну | Кінець терміну | президент | Примітки |
---|---|---|---|---|---|
Педро Хосе Кальдерон | 13 січня 1871 | 12 серпня 1872 | Хосе Бальта | ||
Хосе Антоніо де Лаваль | 7 жовтня 1873 | 12 серпня 1875 | Мануель Пардо | Дружина Лавалья, Маріана Пардо-і-Лаваль, померла 31 березня 1875 року. Внаслідок цього Лаваль залишив свої обов'язки в Перуанському представництві в Санкт-Петербурзі (також акредитованому в Німеччині) і наступного року виїхав до Перу.[2] | |
Лусіано Бенжамін Сіснерос | </img> | 2 травня 1882 | ? | Лізардо Монтеро | |
Анібал Вільєгас. | 14 жовтня 1891 | 28 грудня 1899 | Ремігіо Моралес Бермудес. | ||
Торібіо Санц | 10 травня 1901 | 29 жовтня 1903 | Едуардо Лопес де Романья. | ||
Андрес Авеліно Касерес | </img> | 8 травня 1911 | 17 серпня 1914 | Августо Б. Легія | Також акредитований в Австро-Угорщині .[11][12] |
Віктор Андрес Белаунде | </img> | 9 червня 1914 | 17 серпня 1914 | Оскар Р. Бенавідес | Представництва Австро-Угорщини та Німеччини були розділені 15 квітня 1914 року[13] |
Алехандро фон дер Гейде | 17 листопада 1914 | 6 жовтня 1917 | Оскар Р. Бенавідес. | Останній представник Перу в Німеччині та Австро-Угорщині до розриву дипломатичних відносин внаслідок Першої світової війни .[12] | |
(Дипломатичні відносини розірвані 5 жовтня 1917 р.; відновлені 28 травня 1920 р.)
| |||||
Хосе Варела і Орбегозо | 28 травня 1920 | ? | Аугусто Б. Легія | ||
Агустін Ганоза і Каверо | 1921 | 1922 | Августо Б. Легія. | ||
Сельсо Гіль Пастор | 1929 | 1931 | Аугусто Б. Легія | ||
Енріке Гільдемейстер Мюллер | серпень 1931 | 1937 | Луїс Мігель Санчес Серро | ||
Енріке Ґільдемейстер Мьоллер | 4 березня 1938 | 1942[1] | Оскар Р. Бенавідес | Перуанське представництво в Ніімеччині було закрито в лютому 1942 року. Останній співробітник покину представництво в червні того ж року. Обов'язки з підтримання зовнішньополітичних зносин з Німеччиною було передано посольству Перу в Швейцарії.[1] | |
(Дипломатичні відносини розірвані в січні 1942 р.; відновлені в 1951 р.)
|
Німецька Демократична Республіка (1972—1990)
ред.Ім'я | Портрет | Початок терміну | Кінець терміну | президент | Примітки |
---|---|---|---|---|---|
Енріке Гільдемейстер Мюллер. | 1972 | ? | Хуан Веласко Альварадо | Як посол.[14] | |
Рікардо Вальтер Стаббс Вега | b. 2 липня 1984 р.[15] | травня 1988[16] | Алан Гарсія | Як посол[17][18][19] або надзвичайний і повноважний посол.[20][21] Під час його перебування на посаді у Посольстві Перу (також акредитоване в Болівії після 1973 року) було розташоване на Otto-Grotewohl-Straße 5, 108 Berlin-Mitte (у 1984 році),[22] пізніше на Шадовштрассе 6/IV (у 1988 році).[23] Одного разу посольство було відкликано у 1986 році через інцидент із контрабандою зброї.[24] | |
Хайме Качо-Соуса К | 28 травня 1988 | ? | Алан Гарсія | Як надзвичайний і повноважний посол[25] У 1984 році він був послом у Чехословаччині .[26] |
Федеративна Республіка Німеччина (1951–тепер)
ред.Ім'я | Portrait | Term begin | Term end | President | Notes |
---|---|---|---|---|---|
Луїс Феліпе Ланата Куді | 14 червня 1951 | 1953[27] | Мануель А. Одрія | ||
Гонсало Нарсісо де Арамбуру і Росас | 21 серпня 1953 | 1955 | Мануель А. Одрія | ||
Луїс Феліпе Ланата Куді | 1955 | 1958 | Мануель А. Одрія | ||
Хорхе Фернандес Столл-Ноттман | липень 1958 | 1960 | Мануель Прадо і Угартеше | ||
Luis Felipe Lanata Coudy | 1961 | 1961 | Мануель Прадо і Угартеше | ||
Juan Ignacio Elguera MacParlin | червня 1961 | 1963 | Мануель Прадо і Угартеше | ||
Уолтер Пеньялоза | 1963 | 1969 | Фернандо Белаунде Террі | ||
Альберто Вагнер де Рейна | 1969 | 1972 | Хуан Веласко Альварадо | [28] | |
Губерт Віланд Альзамора | 7 березня 1972 | 1976 | Хуан Веласко Альварадо | ||
Хоакін Гередія Кабьєсес | 1976 | 1978 | Франсіско Моралес Бермудес | ||
Аугусто Енріке Мореллі Пандо | 1979 | 1982 | Франсіско Моралес Бермудес | ||
Енріке Фернандес де Паредес Кабельо | 1982 | 1988 | Фернандо Белаунде Террі | ||
Габріель Ігнасіо Гарсія Пайк | 1988 | 1991 | Алан Гарсія | Останній перуанський амбассадор розділеної Німеччини | |
Луїс Сільва-Сантістебан Гарсія-Семінаріо | 1992 | 2000 | Альберто Фуджіморі | ||
Альфредо Новоа-Пенья. | 2001 | 2003 | Алехандро Толедо | ||
Губерт Віланд Конрой | 2002 | 2003 | Алехандро Толедо | ||
Карлос Альберто Ігерас Рамос | 10 березня 2004 | 28 вересня 2006 | Алехандро Толедо | Федеріко Кауфманн Дойг | |
Федеріко Кауфманн Дойг | 1 грудня 2006 | 21 січня 2009 | Алан Гарсія | ||
Хосе Луїс Перес Санчес-Серро | 28 березня 2009 | 2011 | Алан Гарсія | ||
Хуліо Муньос Дікон | 19 травня 2011 | 2012 | Ольянта Умала | ||
Хуліо Муньос Дікон | 6 березня 2012 | ? | Ольянта Умала | ||
Елмер Шіалер Сальседо | 1 лютого 2017 | 23 грудня 2022 | Мартін Віскарра | ||
Аугусто Давід Теодоро Арзуб'яга Шойх | 25 грудня 2022 | діючий | Діна Болуарте | [29] |
- Список послів Німеччини в Перу
- Список послів Перу в Австрії
- Список послів Перу в Угорщині
- Список послів Перу в Радянському Союзі
- Список послів Перу в Чехословаччині
- Список послів Перу в Югославії
- Список послів Перу в Болгарії
- Список послів Перу в Албанії
- Список послів Перу в Румунії
- Список послів Перу в Польщі
Примітки
ред.- ↑ а б в Novak, Fabián (2004). Las relaciones entre el Perú y Alemania (1828–2003) (ісп.) (вид. 1st). Lima: Fondo Editorial PUCP. ISBN 9789972426346.
- ↑ а б Adins, Sebastien (2019). Las relaciones entre el Perú y Rusia (ісп.) (вид. 1st). Konrad Adenauer Stiftung, PUCP. ISBN 978-9972-671-59-3.
- ↑ Ruptura de relaciones diplomáticas con el gobierno imperial de Alemania (ісп.) (вид. 1st). Lima: Imp. Americana, Ministerio de Relaciones Exteriores. 1918.
- ↑ La Primera Guerra Mundial y el Perú. Blog PUCP. 4 липня 2014. Архів оригіналу за 16 липня 2014.
- ↑ Silva, José Miguel (16 березня 2015). La Primera Guerra Mundial y sus huellas en el Perú. El Comercio.
- ↑ Recuerdos de guerra en el Perú: "Recibíamos las noticias en el cinema". El Comercio. 10 травня 2010.
- ↑ Peru: Steckbrief. Auswärtiges Amt.
- ↑ Novak, Fabián (2004). Las relaciones entre el Perú y Alemania (1828–2003) (ісп.) (вид. 1st). Lima: Fondo Editorial PUCP. ISBN 9789972426346.
- ↑ Peru: Steckbrief. Auswärtiges Amt.
- ↑ de la Flor Valle, Miguel A.; Korth, Gerhard (1972). Acta Declarativa Sobre el Establecimiento de Relaciones Diplomáticas Entre el Perú y la República Democrática Alemana (PDF) (ісп.). Ministry of Foreign Affairs.
- ↑ Cáceres, conductor nacional (ісп.). Comisión Permanente de la Historia del Ejército del Perú. 1984. с. 327.
- ↑ а б Boletin del Ministerio de Relaciones Exteriores, Números 52-54 (ісп.). Ministerio de Relaciones Exteriores. 1914. с. 111—112.
- ↑ Boletín, Números 1-60 (ісп.). Ministry of Foreign Affairs. 1920. с. 45.
- ↑ Quién es quién? (ісп.). Т. 1. Peru Reporting E.I.R.L. 1992. с. 26.
Como Diplomático: Encargado de Negocios en Canadá, El Salvador y Panamá (1955); Embajador en Reino de Dinamarca (1969), Venezuela (1974), Costa Rica (1972) y República Democrática Alemana (1972).
- ↑ REPUBLIK PERU: Mitteilung über das Gespräch zwischen dem Präsidenten der Volkskammer der Deutschen Demokratischen Republik, Horst Sindermann, und dem Präsidenten des Senats der Republik Peru, Ricardo Monteagudo, in Berlin 2. Juli 1984. Dokumente zur Aussenpolitik der Deutschen Demokratischen Republik. Staatsverlag der Deutschen Demokratischen Republik / Neues Deutschland. 32: 398. 1987.
- ↑ Leaders Attend USSR Ambassador's Reception. Daily Report: East Europe (Numbers 84–94). 9 травня 1988. с. 26.
- ↑ Daily Report: East Europe. Т. 115—125. The Service. 1987.
- ↑ International Meeting for Nuclear-Weapon-Free Zones: Berlin, 20-to 22 June 1988: a documentary account. Liaison Office of the International Meeting for Nuclear-Weapon-Free Zones. 1988. с. 320.
- ↑ Erich Honecker receives New Year greetings from diplomatic corps. Foreign Affairs Bulletin. 27—28: 17. 25 лютого 1988.
- ↑ Aussenpolitische Korrespondenz (нім.). Das Ministerium. 1988. с. 17.
- ↑ Börsenblatt für den deutschen Buchhandel (нім.). Т. 155. Verlag des Börsenvereins der Deutschen Buchhandler. 1988. с. 433. ISBN 9783343002658.
- ↑ Lambert's World of Trade, Finance & Economic Development. Т. 2. Lambert Publications, Incorporated. 1984. с. 272.
- ↑ The Europa Year Book 1988: A World Survey. Т. 1. Europa Publications. 1988. с. 1143. ISBN 9780946653416.
- ↑ Perú retira a su embajador en la RDA por un supuesto envío de armas a la guerrilla. El País. 14 серпня 1986.
- ↑ Cronología de las relaciones internacionales del Perú (ісп.). Т. 2. El Centro. 1988. с. 18.
28 de Mayo: Se nombró Embajador Extraordinario y Plenipotenciario del Perú en la República Democrática Alemana, al Embajador en el Servicio Diplomático de la República, Jaime Cacho Sousa. (El Peruano - Resolución Suprema № 230-88-RE)
- ↑ Anuario del Centro de Estudios Martianos, Números 7-8 (ісп.). Centro de Estudios Martianos. 1984. с. 359.
[...] tras decirle que siempre había sido un fervente admirador de Martí, se le identificó como Jaime Cacho-Sousa C., embajador de Perú en Checoslovaquia.
- ↑ Bringmann, Tobias C. (2001). Handbuch der Diplomatie, 1815–1963: Auswärtige Missionschefs in Deutschland.
- ↑ Gonzáles Umeres, Luz (2008). Mercurio peruano, Número 521 (ісп.). Universidad de Piura. с. 10.
Desde 1964 hasta 1972 es miembro del Consejo Ejecutivo de la UNESCO en París. De 1966 a 1968 es embajador ante la UNESCO en París y en Grecia, Atenas. De 1969 a 1972 es embajador del Perú en la República Federal de Alemania y en Grecia. En 1972 es embajador del Perú en Colombia hasta 1975. A partir de 1975 hasta 1978 es embajador del Perú en Yugoslavia y Albania. De 1976 a 1980 es miembro del Consejo Ejecutivo de la UNESCO en París.
- ↑ Nombran embajadores en cuatro países. El Peruano. 25 грудня 2022.