Андреєв Пилип Михайлович
Андреєв Пилип Михайлович(1913, Миколаїв — 26 березня 1944 року, Вознесенський район, Миколаївської області) — учасник Великої Вітчизняної війни, командир роти автоматників 214-го гвардійського стрілецького полку 73-й гвардійської стрілецької Сталінградської дивізії 57-ї армії 3-го Українського фронту, гвардії старший лейтенант. Герой Радянського Союзу (1944).
Андреєв Пилип Михайлович | |
---|---|
Народження | 1913 Миколаїв |
Смерть | 26 березня 1944 Вознесенський район, Миколаївська область |
Поховання | Олександрівка |
Країна | ![]() ![]() |
Приналежність | ![]() ![]() |
Партія | ВКП(б)[1] |
Звання | старший лейтенант |
Війни / битви | Велика Вітчизняна війна |
Нагороди | |
![]() |
Біографія
Пилип Михайлович народився в 1913 році в Миколаєві. Російський Член ВКП (б) / КПРС з 1939 року. Навчався в школі фабрично-заводського учнівства, і закінчив 8 класів, пізніше працював свердлильником-клепачем на Чорноморському суднобудівному заводі. У Червоній Армії з 1935 року. На фронті з червня 1941 року. Брав участь в обороні Одеси і Севастополя. У 1942 році закінчив курси молодших лейтенантів. Командував взводом, кулеметної роти навчального батальйону 38-ї стрілецької дивізії (з березня 1943 року - 73-тя гвардійська стрілецька дивізія). Воював на Сталінградському, Воронезькому і Степовому (з жовтня 1943 року - 2-й Український) фронтах. У складі 64-ї, 57-й і 7-й гвардійської армій брав участь у Сталінградській і Курській битвах, визволенні лівобережної України, форсуванні Дніпра.
25 вересня 1943 року, гвардії лейтенант Андреєв в районі села Бородаївка (Верхньодніпровський район Дніпропетровської області)організував подолання річки своєю ротою. Вступивши в бій, рота знищила 30 ворожих солдатів і офіцерів, тим самим полегшивши переправу основним силам батальйону. За героїзм при форсуванні Дніпра і боях на плацдармі Андреєв був нагороджений орденом Червоного Прапора. Після боїв на Дніпрі гвардії старший лейтенант Андрєєв був призначений командиром роти автоматників 214-го гвардійського стрілецького полку. У лютому 1944 року 57-а армія, у складі якої на той час була 73-тя гвардійська стрілецька дивізія, увійшла до складу 3-го Українського фронту.
Надалі 73-тя гвардійська стрілецька дивізія брала участь у Березнеговато-Снігурівськой та Одеськой операціях. 26 березня, підрозділи 214-го гвардійського стрілецького полку захопили хутір Кременчук (Вознесенський район Миколаївської області) і вийшли до річки Південний Буг. Надалі було потрібно перекинути трос на інший берег, на це завдання зголосився Андреєв. Під час переправи, його споруджений з підручних матеріалів човен отримав пробоїни, від куль ворога, а він сам був важко поранений і потонув.[2]Числиться похованим у братській могилі в шкільному дворі селища міського типу Олександрівка (Вознесенський район Миколаївської області).
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 3 червня 1944 року за мужність, відвагу і героїзм, проявлені в боротьбі з німецько-фашистськими загарбниками, гвардії старшому лейтенанту Андрєєву Філіпу Михайловичу посмертно присвоєно звання Героя Радянського Союзу.
Пам’ять
У Миколаєві ім'я Героя носила школа № 38, на будівлі цеху суднобудівного заводу встановлена меморіальна дошка. Перед школою в селищі міського типу Олександрівка встановлено обеліск.[3]
Нагороди
- Орден Леніна
- Орден Червоного прапора
- Орден Вітчизняної війни 1-го ступеня
- Медалі
Примітки
Джерела
Коллекционеры Любители Истории Объединяйтесь.Андреев Филипп Михайлович.
Бундюков А.Т., Кравченко М.В. Сыновняя верность Отчизне. Одесса, 1982
Герои Советского Союза. Краткий биографический словарь. Т.1. М., 1987