Кацусіка Ої
Кацусіка Ой (бл. 1791 — бл. 1866) — японська художниця періоду Едо.
Кацусіка Ої | |
---|---|
яп. 葛飾応為 | |
![]() | |
Народилася | 1800 Едо, Японія |
Померла | 1866 |
Країна | Японія |
Діяльність | художниця |
Галузь | укійо-е |
Знання мов | японська |
Батько | Кацусіка Хокусай |
Брати, сестри | Katsushika Tatsujod |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7e/Yoshiwara_K%C5%8Dshisakinozu.jpg/250px-Yoshiwara_K%C5%8Dshisakinozu.jpg)
Життєпис
ред.Була третьою донькою відомого художника Кацусіка Хокусая. Народилася між 1791 та 1797. З дитинства допомагала батькові в малюванні, який також був вчителем доньки. Перші власні роботи створила десь на початку 1810-х років.
Близько 1824 одружилася з учнем свого батька Мінамідзавою Томеєм, разом з яким деякий час навчалася у художника Цуцумі Торіна. Вона знаходила роботи свого чоловіка комічно нездарними, і він 1827 року розлучився з нею, після чого вона повернулася до рідної домівки. Професійний псевдонім взяла, згідно з деякими відомостями, через те, що батько кликав її не інакше як «агов!» (Ой!).
Після смерті батька у 1849 року пішла з дому. Через деякий час повернулася додому, але у 1857 перебралася до кварталу Аояма в Едо. Померла близько 1866.
Творчість
ред.Працювала у жанрі укійо-е, переважно в зображенні красунь (бідзінга), а також портрети жінок з міфології та літератури. Через те, що манера малювати, а особливо зображати руки і волосся, у Ой схожа на роботи старшої сестри Кацусіка Тацудзьо, їх вважали однією особою.
Переважно наслідувала стилю свого батька, але додала нові техніки, зокрема викорситання використання світла і тіні, експериментування із західною перспективою і динамічністю сцен. Також одна з перших в японському живописі стала малювати людей зі спини, зображувала нічні сцени. Найзначущими доробками вважаються «Музичне тріо», «Нічна сцена в Йошіварі», «Сакура вночі». «Куртизанка на Новий рік», «Красуня, що милується цвітінням вишні в ночі», «Гора Фудзі, яку видно через бамбуковий ліс». Так, «Нічна сцена в Йошіварі» зображує людей, що розглядають крізь ґрати куртизанок у «веселому кварталі». Там, де японські укійо-е художники представляють нічні композиції яскраво, наче днем, Ой впроваджує світлотінь і перспективу, роблячи їх більш реальними. У той же час «Красуня, що милується цвітінням вишні в ночі» не менше новаторська і більш чуттєва картина. Ліхтарі висвітлюють обличчя і кімоно жінки, навколо неї видніються силуети сосен і вишні, а небо всіяно зірками. Зображені вони не у вигляді білих крапочок або кіл (як це було характерно в той час), а мають сині і червоні пігменти.
Є також винахідником особливого типу ляльки — кесі-нінґйо, які виготовляла на продаж до кінця життя.
Характер
ред.Відзначалася ексцентричністю. Так, Кацусіка Ой полюбляла спостерігати пожежі, пити саке і із задоволенням палила люльку (через цю пристрасть навіть якось зіпсувала нову картину, необережно скинувши на неї попіл). До того ж, крім таланту до образотворчого мистецтва, художниця успадкувала норовливий характер і повну відсутність інтересу до домашнього господарства.
Джерела
ред.- John T. Carpenter, Hokusai and His Age: Ukiyo-E Painting, Printmaking and Book Illustrations in Late Edo Japan, Amsterdam, Hotei, 2005
- Julia Meech e Jane W. Oliver, Designed for Pleasure: The World of Edo Japan in Prints and Paintings, 1680—1860, New York, Asia Society and Japanese Art Society of America, 2008
- Suzuki, Yukiko (2016). Ukiyo-e no Onna-tachi 浮世絵の女たち [Women of Ukiyo-e] (in Japanese). Gentosha. ISBN 978-4-344-02950-7.