Лулу Вонг (кінорежисерка)
Лулу Вонг | |
---|---|
![]() | |
Народилася |
25 лютого 1983 (41 рік) Пекін, КНР |
Країна |
![]() |
Діяльність | кінорежисерка, сценаристка |
Alma mater | New World School of the Artsd і Бостонський коледж |
Роки активності | 2005–present |
IMDb | ID 2304675 |
Лулу Вонг[1] (кит. 王子逸 ;[2] народилась 25 лютого 1983) — американська режисерка китайського походження. Вона найбільш відома тим, що написала сценарій і зняла комедійно-драматичні фільми «Посмертно» (2014) і «Прощання» (2019). За останній фільм вона отримала премію Independent Spirit Award за найкращий фільм, а Американський інститут кіно назвав фільм одним із десяти найкращих фільмів 2019 року. Вонг також написала сценарій, продюсувала і поставила кілька короткометражних фільмів, документальних фільмів і музичних відео.
Молодість і освіта ред.
Вонг народилася в Пекіні. Її батько Хайянь Вонг був китайським дипломатом у СРСР,[3] а мати Цзянь Юй — колишня культурна критикиня і редакторка Пекінської літературної газети.[3] У неї є молодший брат Ентоні.[4] Свої перші роки Ван провела в Пекіні з батьками і ненадовго жила з бабусею по батьківській лінії протягом року в Чанчуні, Цзілінь, перш ніж емігрувати до Майамі у віці 6 років, оскільки її батько захищав докторську дисертацію в Університеті Маямі.[5]
Вонг — піаністка з класичною освітою, починає вчитися з чотирьох років і відвідує школу мистецтв New World School of the Arts.[6][7] Батьки заохочували її стати професійною піаністкою; її мама щодня водила її до місцевої церкви в Маямі, щоб займатися, перш ніж вони змогли купити для неї піаніно.[8] Зрештою Вонг вирішила не займатися музикою, коли навчалася в коледжі.[8]
Вонг вивчала музику та літературу в Бостонському коледжі з 2001 року і закінчив у 2005 році, отримавши подвійну спеціальність з літератури та музики.[9] Вонг каже, що вона захотіла стати режисеркою після перегляду фільму Стівена Шейнберга «Секретарка» у 2002 році на останньому курсі.[10] Потім вона пройшла два курси кіновиробництва та зняла кілька короткометражних фільмів ще в коледжі.[11] Після вивчення мистецтва кіно та створення кількох короткометражних і документальних студентських фільмів, Вонг переїхала до Голлівуду у 2007 році, щоб займатись письменництвом.
Кар'єра ред.
2005—2007 ред.
Кіновиробнича кар'єра Вонг почалась у залах суду. Вона створювала короткі відео «день із життя» для юридичних фірм для свого стартапа, знімаючи щоденну боротьбу постраждалих у повсякденному житті. Вона опитала багатьох клієнтів та їхні родини, намагаючись показати ступінь їхніх травм.[12]
У 2005 році, будучи ще студенткою, Вонг отримала нагороду за найкращий фільм початківця на премії Бостонського коледжу Болдуїна за фільм «Оповідач», який вона зняла разом зі студентом Бостонського коледжу Тоні Гейлом.[11][13] Наступного року вони виграли премію Болдуіна за найкращий короткометражний фільм «Риби»[14] на кінофестивалі Болдуіна в Бостонському коледжі.[15] Вонг і Хейл також разом працювали над короткометражним документальним фільмом 2006 року «Рибалка в Перській затоці» про надмірний вилов риби у Панамі.[11][16] Її наступним проєктом став короткометражний фільм Can-Can 2007 року[17], знятий на основі оповідання Артуро Віванте про шлюб і невірність.[11]
2008—2015 ред.
У 2008 році, незабаром після переїзду до Лос-Анджелесу, Вонг стажувалася разом з Бернадетт Бургі. Після поїздки в IKEA вони вирішили зняти фільм через свою взаємну прихильність до оповідань і романтичних комедій.[18] Вонг і Бюргі заснували власну виробничу компанію Flying Box Productions;[19] де Вонг зняла кілька короткометражних фільмів і музичних відео, а у 2014 році — свій перший повнометражний фільм «Посмертно».[20] Дія фільму відбувається у Берліні, Німеччина, «Посмертний» — це американо-німецька копродукція, у якій головних ролях знялись Бріт Марлінг і Джек Г'юстон.[21] Фільм дебютував на Цюріхському кінофестивалі 4 жовтня 2014 року[22], був показаний у США на Міжнародному кінофестивалі у Маямі[23] і був випущений у всьому світі.
У 2014 році Вонг отримала режисерську стипендію Чаза та Роджера Еберта на Film Independent Spirit Awards.[24][25] Прем'єра короткометражного фільму Вонг «Дотик» 2015 року відбулася на фестивалі Palm Springs International ShortFest.[26] Дотик був відібраний Американською сінематекою також і завдяки фокусу на режисерок-жінок,[27] а також виграв найкращу драму на фестивалі Asians on Film.[28]
2016–дотепер ред.
У травні 2016 року Вонг написала та розповіла історію «Чого ви не знаєте» для радіопрограми This American Life.[29] Пізніше того ж року почалася розробка художнього фільму, заснованого на цій історії з продюсером Крісом Вайцем, який почув її по радіо.[8][18][30]
У січні 2019 року відбулась прем'єра другого повнометражного фільму Вонг «Прощання» на кінофестивалі «Санденс», де він був відібраний для всесвітнього прокату A24.[31] У фільмі розповідається про нью-йоркську художницю Біллі (яку зіграла Аквафіна в її першій драматичній ролі), яка їде до Китаю для возз'єднання сім'ї, щоб відвідати свою вмираючу бабусю. Сім'я вирішила тримати в таємниці правду про стан Най Най (мандаринською означає «бабуся») і влаштовує весілля як привід для свого возз'єднання.[32][33] Вонг заснувала фільм на історії власної сім'ї; фільм починається з титульної картки, яка говорить: Засновано на справжній брехні.[32][34][35] Фільм представлено здебільшого китайською мовою з англійськими субтитрами. Зйомки проходили в районі, де жила бабуся Вонг, тому вона запропонувала своїй справжній двоюрідній тітці Лу Гонг зіграти саму себе у фільмі.[33]
Особисте життя ред.
Вонг вільно володіє англійською та китайською мовами, а також трохи розмовляє іспанською.[36] З 2018 року вона перебуває у стосунках із колегою-режисером Баррі Дженкінсом.[1]
Її брат Ентоні працює су-шефом у ресторані Еріка Боста Auburn у Лос-Анджелесі.[4][37]
Примітки ред.
- ↑ а б New Power Couple Alert: Barry Jenkins Makes Red Carpet Debut With Indie Filmmaker Lulu Wang. The Hollywood Reporter (англ.). 13 березня 2019. Процитовано 5 липня 2019.
- ↑ . Chinese Radio Seattle. 3 серпня 2018 https://chineseradioseattle.com/2019/08/03/the_farewell/. Процитовано 4 серпня 2019.
{{cite web}}
: Пропущений або порожній|title=
(довідка) - ↑ а б Jung, Alex (July 2019). Lulu Wang Spots the Lie The director of the Sundance sensation The Farewell has made the kind of movie Hollywood never makes. www.vulture.com. Процитовано 12 жовтня 2019.
- ↑ а б La Force, Thessaly (11 липня 2019). How to Create a Chinese Feast, Inspired by Lulu Wang's 'The Farewell'. The New York Times (амер.). ISSN 0362-4331. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Filmmaker Lulu Wang Is Proving Asian-American 'Stories Are Worthwhile'. NBC News (англ.). Процитовано 31 жовтня 2019.
- ↑ The annual Rising Stars Showcase highlights the exceptional talent of more than 200 NWSA students!. New World School of the Arts. 4 березня 2015. Процитовано 24 червня 2016.
- ↑ Lulu Wang. EMPOWER 2019 (амер.). Архів оригіналу за 31 жовтня 2019. Процитовано 31 жовтня 2019.
- ↑ а б в Yap, Audrey Cleo (2 серпня 2019). Why 'The Farewell' Director Lulu Wang Made Awkwafina Her Lead. Variety (англ.). Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Ran, Jillian (30 липня 2019). BC Alumna's 'The Farewell' Examines Cultural Divide. The Heights (амер.). Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Malkin, Marc (17 грудня 2019). Listen: Lulu Wang on 'The Farewell' Oscar Buzz and How 'Secretary' Inspired Her to Become a Filmmaker. Variety (англ.). Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ а б в г Axelson, Amanda (1 травня 2006). Can-Can Attitude. NewEnglandFilm.com (амер.). Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Filmmaker Lulu Wang Based 'The Farewell' On Her Family's Real-Life Lie. NPR (англ.). Процитовано 6 грудня 2021.
- ↑ Tony Hale. IMDb. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Pisces, IMDb, процитовано 10 лютого 2020
- ↑ @BC » Feature Archive » The winners are. Архів оригіналу за 5 травня 2008. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Fishing the Gulf, IMDb, процитовано 10 лютого 2020
- ↑ Can-Can, IMDb, процитовано 10 лютого 2020
- ↑ а б Yap, Audrey Cleo (16 серпня 2016). Filmmaker Lulu Wang Is Proving Asian-American 'Stories Are Worthwhile'. NBC News. Процитовано 17 серпня 2016.
- ↑ Lulu Wang. LinkedIn. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ FLYING BOX PRODUCTIONS. FLYING BOX PRODUCTIONS (амер.). Процитовано 13 березня 2019.
- ↑ Filmmaker Lulu Wang Is Proving Asian-American 'Stories Are Worthwhile'. NBC News (англ.). Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Zurich Film Festival. Zurich Film Festival. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Morgenstern, Hans (13 березня 2015). Miami Film Festival 2015: Posthumous Director Lulu Wang Talks Classic Hollywood and Growing Up in Miami. Miami New Times. Процитовано 24 червня 2016.
- ↑ About. LULU WANG (амер.). Архів оригіналу за 1 березня 2019. Процитовано 13 березня 2019.
- ↑ LuLu Wang - Sundance Co//ab. collab.sundance.org (англ.). Процитовано 10 лютого 2020.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання) - ↑ 2015 Palm Springs Int'l ShortFest Announces Film Lineup. LATF USA. 3 червня 2015. Процитовано 24 червня 2016.
- ↑ 11th Annual Focus on Female Directors | American Cinematheque. americancinemathequecalendar.com. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ Asians on Film Festival 2016 Awards!. Asians on Film (амер.). 15 березня 2016. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ What You Don't Know. This American Life. 12 грудня 2017. Процитовано 9 серпня 2019.
- ↑ Glass, Ira (22 квітня 2016). 585: In Defense of Ignorance Transcript. This American Life. WBEZ. Процитовано 24 червня 2016.
- ↑ Lang, Brent; Donnelly, Matt (28 січня 2019). Sundance: A24 Nabs Awkwafina's 'The Farewell'. Variety (англ.). Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ а б Morgenstern, Hans (16 липня 2019). The Farewell Director Lulu Wang on the "Surreal" Experience of 100% Fresh. Miami New Times. Процитовано 10 лютого 2020.
- ↑ а б Yamato, Jen (February 2019). A tearful premiere, a Sundance sale and the stranger-than-fiction family drama behind Lulu Wang's 'The Farewell'. Los Angeles Times. Процитовано 2 березня 2019.
- ↑ Lee, Jennifer 8. (3 лютого 2019). Based On An Actual Lie: Director Lulu Wang's Sundance Hit. NPR (англ.). Процитовано 28 липня 2019.
- ↑ "To Revisit Such a Traumatic Experience for the Sake of Our Movie": Director Lulu Wang | The Farewell. Filmmaker Magazine (амер.). 25 січня 2019. Процитовано 2 березня 2019.
- ↑ About. LULU WANG (амер.). Архів оригіналу за 1 березня 2019. Процитовано 2 березня 2019.
- ↑ Crowley, Chris (31 січня 2020). Director Lulu Wang Orders Dumplings at the Spa. Grub Street (en-us) . Процитовано 31 січня 2020.