Генрі Стюарт, герцог Глостерський
Генрі Стюарт, герцог Глостерський (англ. Henry Stuart, Duke of Gloucester), також відомий як Генрі Отлендський (англ. Henry of Oatlands, 8 липня 1640 — 13 вересня 1660, Вестмінстер, Великий Лондон, Англія) — англійський і шотландський принц, молодший син короля Карла I і Генрієтти Марії Французької.
Генрі Стюарт, герцог Глостерський | |
---|---|
англ. Henry Stuart | |
![]() | |
Народився |
8 липня 1640[1][2] Oatlands Palaced, Елмбріджd, Суррей, Англія |
Помер |
18 вересня 1660 (20 років) Палац Вайтголл, Вестмінстер, Великий Лондон, Лондон[d], Англія ·натуральна віспа |
Поховання | Вестмінстерське абатство |
Діяльність | аристократ |
Титул | Герцог Глостерський[3] |
Посада | Герцог Глостерський[3] |
Конфесія | англіканство |
Рід | Стюарти |
Батько | Карл I[4] |
Мати | Генрієтта Марія Французька[4] |
Брати, сестри | Генрієтта Стюарт[4], Марія Генрієтта Стюарт[4], Princess Anne of Englandd, Єлизавета Стюарт[d], Яків II[4] і Карл II[4] |
Нагороди | |
![]() | |
З дворічного віку Генрі разом з сестрою Єлизаветою був розлучений з родиною в ході Англійської революції і був бранцем парламенту. Протягом декількох років дітей постійно перевозили з однієї резиденції в іншу через чуму, що бушувала в Лондоні. Також їм періодично змінювали гувернанток і опікунів на більш лояльних до уряду. У 1645 році до Генрі і Єлизаветі приєднався їх старший брат Джеймс, герцог Йоркський, який опинився в складному фінансовому становищі. У 1647 році був заарештований король Карл I, і протягом 1647—1648 років йому дозволили кілька разів побачитися з дітьми. У квітні 1648 року Джеймс втік з країни; ймовірно, планувалося, що він забере з собою і Генрі, однак Єлизавета побоялася відпустити молодшого брата. Коли в 1649 році короля засудили до смертної кари, він, побоюючись того, що Генрі проголосять королем і зроблять маріонеткою уряду, взяв з восьмирічного сина клятву ні за що не брати корону, поки живі обидва його старших брата.
Після страти Карла I Шотландія проголосила своїм королем його старшого сина Карла II. Влітку 1650 він висадився в Шотландії, що спонукало парламент відіслати дітей покійного короля в замок Карісбрук на острові Вайт, де раніше був заточений їх батько. Перед від'їздом в Карісбрук Генрі і Єлизавету позбавили всіх титулів і привілеїв. Незабаром після прибуття на острів Вайт у вересні 1650 року сестра Генрі, яка з дитинства мала слабке здоров'я, захворіла і померла. Генрі залишався в Карісбруці до наступного року, коли з дозволу Кромвеля поїхав до сестри Марії в Нідерланди, звідки на запрошення матері відбув в Париж. З Генріеттою Марією, з якою принц не бачився одинадцять років, у Генрі стосунки не склалися: принц був затятим протестантом, а його мати — непримиренною католичкою. Генрієтта Марія, всупереч волі покійного чоловіка і старшого сина, спробувала звернути Генрі в католицтво, однак це тільки остаточно зіпсувало їх відносини. Генрі поїхав до брата Карла в Кельн. У 1657 році принц разом з братом Джеймсом воював на боці іспанців проти Франції. У травні 1659 Карл II повернув брату титул герцога Глостерського, якого Генрі був позбавлений парламентом в 1650 році, і дарував титул графа Кембриджа.
Після реставрації монархії в Англії в 1660 році Генрі супроводжував брата під час повернення на батьківщину. Тут Генрі отримав ряд призначень, однак ще до коронації Карла II він заразився віспою і помер. Він був похований в склепі Марії Стюарт в Вестмінстерському абатстві, де кілька тижнів по тому упокоїлася і його старша сестра Марія, що також померла від віспи.
Примітки ред.
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Lundy D. R. The Peerage
- ↑ а б The Complete Peerage, V. Eardley of Spalding to Goojerat — 1926. — С. 742.
- ↑ а б в г д е Kindred Britain
Джерела ред.
- Ashmole, Elias. The Institution, Laws & Ceremonies of the Most Noble Order of the Garter. — J. Macock, 1672. — 713 p.
- Beatty, Michael A. The English Royal Family of America, from Jamestown to the American Revolution. — McFarland, 2003. — P. 43—47. — ISBN 0786415584, 9780786415588.
- Boutell, Charles. A Manual of Heraldry: Historical and Popular (1863). — Kessinger Publishing, 2010. — P. 245—246. — ISBN 1165299313, 9781165299317.
- Callow, John. The Making of King James II: The Formative Years of a Fallen King. — Gloucestershire : Sutton, 2000. — P. 144—149. — ISBN 0750923989, 9780750923989.
- Cartwright, Julia. Madame : a life of Henrietta, daughter of Charles I. and duchess of Orleans. — London : Seeley and Co.Ltd, 1900. — 438 p.
- Everett Green, Mary Anne. Lives of the Princesses of England. — Henry Colburn, 1855. — Т. 6. — P. 335—392.
- Goodwin, Gordon. Elizabeth (1635-1650) // Dictionary of National Biography, 1885-1900 / ed. Leslie Stephen. — London: Smith, Elder & Co, 1889. — Vol. 17. — P. 232—233.
- Goodwin, Gordon. Mary, Princess Royal of England and Princess of Orange // Dictionary of National Biography, 1885-1900 / ed. Sidney Lee. — London: Smith, Elder & Co, 1893. — Vol. 36. — P. 400—404.
- Henderson, Thomas Finlayson. Henry (1639-1660) // Dictionary of National Biography, 1885-1900 / ed. Leslie Stephen. — London: Smith, Elder & Co, 1891. — Vol. 267. — P. 108—109.
- Kitson, Frank. Prince Rupert: Admiral and General-at-Sea. — London : Constable, 1999. — 336 p. — ISBN 0094798508, 9780094798502.
- Miller, John. James II. — New Haven : Yale University Press, 2008. — P. 37—66. — ISBN 0300143419, 9780300143416.
- Panton, James. Historical Dictionary of the British Monarchy. — Scarecrow Press, 2011. — P. 459. — ISBN 0810874970, 9780810874978.
- Purkiss, Diane. The English Civil War: A People's History. — London : HarperCollins UK, 2012. — 400 p. — ISBN 0007369115, 9780007369119.
- Waller, Maureen. Ungrateful Daughters: The Stuart Princesses Who Stole Their Father's Crown. — Macmillan, 2007. — P. 49—135. — ISBN 1429982098, 9781429982092.
- Weir, Alison. Britain's Royal Families: The Complete Genealogy. — Random House, 2011. — P. 254. — ISBN 1446449114, 9781446449110.
- White, Michelle A. Henrietta Maria and the English Civil Wars. — Ashgate Publishing, 2006. — P. 193. — ISBN 0754639428, 9780754639428.